ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/23369/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в :

Позивач звернулася з позовом, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо незарахування позивачу до страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком, періоду проживання з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю у період з 13.10.1983 до 25.05.1987 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.09.2025 №1159/12/17562;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу позивача, необхідного для призначення пенсії за віком, період проживання з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, з 13.10.1983 до 25.05.1987 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.09.2025 №1159/12/17562.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19.09.2025 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За результатами розгляду такої заяви та доданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області (за принципом екстериторіальності) прийнято рішення №134950026876 від 26.09.2025, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком за нормами ч.1 ст.26 Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Підставою для відмови зазначено незарахування до страхового стажу періоду проживання дружини військовослужбовця з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю з 13.10.1983 по 25.05.1987 у зв`язку з відсутністю довідки (додаток 4) про підтвердження цього періоду. Вважає таку відмову протиправною, оскільки разом із заявою про призначення пенсії нею була подана довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.09.2025 №1159/12/17562, яка за формою та змістом відповідає додатку 4 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Згідно цієї довідки її чоловік, старший прапорщик запасу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 13.10.1983 по 25.05.1987 проходив військову службу у військових частинах, які дислокувались за кордоном (ЦГВ). Зазначає, що шлюб з ОСОБА_2 укладено 18.06.1983, що підтверджується свідоцтвом про одруження. У спірний період позивач проживала з чоловіком за кордоном, що підтверджується адресним листком вибуття від 07.12.1983 та відсутністю у трудовій книжці серії НОМЕР_1 будь-яких записів про працевлаштування у цей період. Просить позов задовольнити повністю.
Від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що Головне управління діяло на підставі та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України, а також з дотриманням принципу екстериторіальності, запровадженого постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1. Вказує, що на дату звернення позивач досягла 60 років, відтак для призначення пенсії за віком згідно ч.1 ст.26 Закону №1058-IV їй необхідно було мати страховий стаж не менше 32 років (на 2025 рік). Страховий стаж позивача за результатами звернення склав 29 років 7 місяців 29 днів. До страхового стажу не зараховано, серед іншого, період проживання дружини військовослужбовця з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю з 13.10.1983 по 25.05.1987, оскільки відсутня довідка (додаток 4) про підтвердження цього періоду. Посилається на п.13 Порядку №637 та зазначає, що суд не може вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції Пенсійного фонду України (дискреційні повноваження). Просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що його функції щодо звернення позивача за призначенням пенсії вичерпано, оскільки відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 запроваджено екстериторіальний принцип призначення/перерахунку пенсій. За цим принципом документи позивача розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яким і було прийнято рішення №134950026876 від 08.12.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком. Просить у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду Кисильової О.Й. від 02.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч.9 ст.31 Кодексу адміністративного судочинства України, невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у визначених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.
На підставі Розпорядження керівника апарату Львівського окружного адміністративного суду від №7/р від 26.01.2026 року «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ», відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя №100/0/15-26 від 22.01.2026 року та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України 11.11.2024 року №39 (із змінами) було проведено повторний автоматизований розподіл справи №380/23369/25.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2026 року для розгляду даної справи визначено суддю Ланкевича А.З.
Ухвалою судді від 02.02.2026 року прийнято до провадження вказану адміністративну справу.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 18.06.1983 серії НОМЕР_2 , виданим Ленінською районною Радою народних депутатів м.Львова, актовий запис №190.
ОСОБА_2 , старший прапорщик запасу, у період з 31.10.1981 по 29.12.2007 проходив військову службу у лавах Збройних Сил. Зокрема, у період з 20.11.1981 по 26.11.1982 і з 13.10.1983 по 25.05.1987 проходив військову службу у військових частинах, які дислокувались за кордоном (ЦГВ), а в період з 04.12.1987 по 17.12.1992 проходив військову службу у військових частинах, які дислокувались у віддаленій місцевості (Заб.ВО). Зазначене підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.09.2025 №1159/12/17562, виданою на підставі особової справи ХВ-60834.
19.09.2025 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV. До заяви додано, серед іншого: копію трудової книжки серії НОМЕР_1 від 28.03.1983, копію адресного листка вибуття від 07.12.1983, копію довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.09.2025 №1159/12/17562, копію свідоцтва про одруження та інші документи.
За принципом екстериторіальності заява та додані документи розглядались Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
За результатами розгляду заяви та поданих документів відповідачем-1 прийнято рішення №134950026876 від 26.09.2025, на заміну якого 08.12.2025 прийнято нове рішення №134950026876 про відмову в призначенні пенсії за віком за нормами ч.1 ст.26 Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж позивача за результатами звернення склав 29 років 7 місяців 29 днів.
Згідно змісту оскаржуваного рішення №134950026876 від 08.12.2025, за наданими документами до загального страхового стажу позивача не зараховано, зокрема, період проживання дружини військовослужбовця з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю з 13.10.1983 по 25.05.1987, оскільки відсутня довідка (додатку 4) про підтвердження періоду проживання.
Зі змісту трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 28.03.1983, виданої на ім`я ОСОБА_4 , судом встановлено відсутність записів про працевлаштування позивача у спірний період з 13.10.1983 по 25.05.1987.
З копії адресного листка вибуття від 07.12.1983 вбачається, що 07.12.1983 позивач вибула за межі Української РСР.
Не погоджуючись з рішенням відповідача-1 у частині незарахування до страхового стажу періоду проживання з чоловіком - військовослужбовцем у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю з 13.10.1983 по 25.05.1987, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Згідно ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Призначення, перерахунок і виплата пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до абз.1 ч.1 ст.26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Згідно з ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з ч.4 ст.24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон №1058-IV набрав чинності з 01.01.2004. До вказаної дати порядок обчислення стажу визначався Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).
Відповідно до п.«ж» ч.1 ст.56 Закону №1788-XII (стаж до 01.01.2004), до стажу роботи зараховується період проживання дружин (чоловіків) осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками (дружинами) в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.
Аналогічна за змістом норма міститься у ч.3 ст.18 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII, згідно з якою дружинам (чоловікам) військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, до загального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за віком, зараховується період проживання разом з чоловіком (дружиною) в місцевостях, де не було можливості працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).
Відповідно до п.1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п.13 Порядку №637, період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток 4), виданими командирами (начальниками) військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, підприємств, установ і організацій, або довідками, що видаються територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. При цьому для дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, період проживання до 1 січня 2004 р. з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідкою (додаток 4), виданою територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на підставі особової справи військовослужбовця, звільненого з військової служби, та інших документів, які підтверджують зазначений період.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, підлягає зарахуванню до загального стажу роботи, який враховується для призначення пенсії за віком, але не більше 10 років. Для дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, належним документом, що підтверджує період такого проживання до 01.01.2004, є довідка за формою додатка 4 до Порядку №637, видана територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на підставі особової справи звільненого військовослужбовця.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, чоловік позивача ОСОБА_2 проходив військову службу з 31.10.1981 по 29.12.2007, тобто на час звернення позивача до Пенсійного фонду України вже був звільнений з військової служби. Відтак належним документом для підтвердження спірного періоду проживання є довідка, видана територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на підставі особової справи звільненого військовослужбовця.
Така довідка – довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.09.2025 №1159/12/17562 – подана позивачем разом із заявою про призначення пенсії від 19.09.2025. Згідно цієї довідки старший прапорщик запасу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно проходив військову службу у лавах Збройних Сил з 31.10.1981 по 29.12.2007. У тому числі в період з 20.11.1981 по 26.11.1982 і з 13.10.1983 по 25.05.1987 проходив військову службу у військових частинах, які дислокувались за кордоном (ЦГВ); підстава: особова справа ХВ-60834.
Зазначена довідка видана уповноваженим органом – ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто органом, передбаченим п.13 Порядку №637, на підставі особової справи звільненого військовослужбовця, що відповідає вимогам цього пункту.
При цьому факт проживання позивача разом з чоловіком за межами України у спірний період підтверджується також копією адресного листка вибуття від 07.12.1983, з якого вбачається, що 07.12.1983 позивач вибула за межі Української РСР. Крім того, у трудовій книжці серії НОМЕР_1 на ім`я позивача відсутні будь-які записи про працевлаштування у період з 13.10.1983 по 25.05.1987, що додатково підтверджує відсутність у позивача можливості працевлаштування за спеціальністю у місцевостях дислокації військової частини чоловіка.
Тривалість спірного періоду проживання з 13.10.1983 по 25.05.1987 становить понад 3 роки 7 місяців, що не перевищує граничного 10-річного строку, встановленого ч.3 ст.18 Закону №2011-XII та п.«ж» ч.1 ст.56 Закону №1788-XII.
Доводи Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відсутність у позивача довідки (додаток 4) про підтвердження періоду проживання спростовуються наявною у матеріалах справи довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.09.2025 №1159/12/17562, копія якої була подана позивачем разом із заявою про призначення пенсії 19.09.2025 та згідно матеріалів справи перебувала у розпорядженні Управління на момент прийняття оскаржуваного рішення. Зазначена довідка за змістом, формою та переліком обов`язкових реквізитів відповідає додатку 4 до Порядку №637 і є належним та достатнім документом для підтвердження спірного періоду проживання дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю.
Відтак аргументи Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у рішенні №134950026876 від 08.12.2025 про відсутність документального підтвердження спірного періоду суперечить наявним у пенсійній справі позивача документам та зроблений без врахування довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.09.2025 №1159/12/17562.
Суд відхиляє посилання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на те, що зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вчинити певні дії є втручанням у дискреційні повноваження органу. Адже у даному випадку позивач не просить суд самостійно призначити їй пенсію за віком, а лише зобов`язати відповідача повторно розглянути її заяву від 19.09.2025 з урахуванням періоду з 13.10.1983 по 25.05.1987 у складі страхового стажу. Такий спосіб захисту порушеного права не виходить за межі повноважень суду та не підміняє собою повноваження органу пенсійного забезпечення щодо обчислення страхового стажу, визначення розміру пенсії та прийняття відповідного рішення
Щодо вимог позивача до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, то суд враховує таке.
Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16.02.2021 за №339/35961, органи Пенсійного фонду України застосовують екстериторіальний принцип призначення та перерахунку пенсій. Принцип екстериторіальності передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсій та прийняття відповідних рішень структурними підрозділами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.
Як встановлено судом, заява позивача про призначення пенсії за віком прийнята 19.09.2025 Городоцьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України (Львівська область). За принципом екстериторіальності її розгляд здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яке і прийняло оскаржуване рішення №134950026876 від 08.12.2025. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у спірних правовідносинах виконувало виключно функції прийому документів та їх передачі за принципом екстериторіальності і рішення про відмову у призначенні пенсії не приймало.
За таких обставин дії зобов`язального характеру щодо повторного розгляду заяви позивача має вчинити саме Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яке за принципом екстериторіальності прийняло оскаржуване рішення.
Відтак позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволенню не підлягають.
Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи судом не встановлено.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та вважає їх такими, що підлягають задоволенню; у задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області слід відмовити.
З огляду на наведене та зважаючи на те, що завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення (вчинення дій) суб`єктом владних повноважень, то порушене право позивача у даному випадку підлягає відновленню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №134950026876 від 08.12.2025 у частині незарахування до страхового стажу періоду з 13.10.1983 по 25.05.1987 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 19.09.2025 з урахуванням періоду з 13.10.1983 по 25.05.1987 у складі страхового стажу.
Щодо судового збору, то відповідно до вимог ч.3 ст.139 КАС України такий відшкодовується позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (як особи, що приймала оскаржуване рішення).
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 134, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №134950026876 від 08.12.2025 у частині незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), періоду проживання з чоловіком - військовослужбовцем у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, з 13.10.1983 по 25.05.1987.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: вул.Зодчих, 22, м.Вінниця, 21005; код ЄДРПОУ 13322403) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) від 19.09.2025 про призначення пенсії за віком з урахуванням періоду з 13.10.1983 по 25.05.1987 у складі страхового стажу та з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
У задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: вул.Зодчих, 22, м.Вінниця, 21005; код ЄДРПОУ 13322403) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.