ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"11" травня 2026 р. Cправа № 902/280/26  
Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Маслія І.В., розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи
за позовом: Фізичної особи-підприємця Азарної Людмили Михайлівни ( АДРЕСА_1 )
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА ТРЕЙД ПЛЮС" (вул. Стеценка, буд. 57, м. Вінниця, 21009)
про стягнення 324 310,99 грн
В С Т А Н О В И В :  
До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Азарної Людмили Михайлівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА ТРЕЙД ПЛЮС" про стягнення 324 310,99 грн заборгованості, з яких 301 580,92 грн основного боргу, 2 403,22 грн інфляційних втрат, 1 816,34 грн 3% річних, 18 510,51 грн пені за договорами поставки №22 від 02.10.2023 та №5 від 19.01.2026.
Ухвалою суду від 11.03.2026 відкрито провадження у справі №902/280/26 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання). Зазначеною ухвалою встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій, зокрема на подання заяв по суті спору.
Ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 11.03.2026 направлено позивачу та відповідачу в зареєстровані електронні кабінети в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".
Згідно довідки про доставку електронних листів, що оформлена відповідальним працівником Господарського суду Вінницької області ухвалу суду від 11.03.2026 надіслано Фізичній особі-підприємцю Азарній Л.М. та Товариству з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА ТРЕЙД ГРУП" та доставлено до електронних кабінетів.
Отже, сторони завчасно, з дотримання процесуальних строків, визначених ГПК України, про розгляд справи в суді повідомлені належним чином.
Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.
У визначений судом строк відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.
Враховуючи положення ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав.
За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.
Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.
Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
02.10.2023 Фізичною особою-підприємцем Азарною Людмилою Михайлівною (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА ТРЕЙД ПЛЮС" (Покупець) укладено договір поставки №22.
Відповідно п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується постачати товар Покупцю в асортименті та кількості згідно накладних, що є невід`ємною частиною даного Договору, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар та сплатити його вартість.
Датою постачання товару є дата, що вказана в накладній (п. 1.2 Договору).
Постачання товару здійснюється транспортом Постачальника або іншим транспортом (п. 1.3 Договору).
Ціна Товару договірна і визначається сторонами до його постачання (п. 2.1 Договору).
Оплата за кожну партію Товару проводиться одним платежем - не пізніше 21 (двадцяти одного) календарних днів з моменту постачання товару (п. 2.3 Договору).
Право власності на товар, а також всі ризики можливого пошкодження продукції переходить до Покупця з моменту: прийняття продукції представником Покупця, що засвідчується його підписом та печаткою в супровідних документах (п. 4.2 Договору).
Відповідно п. 5.2 Договору за несвоєчасну оплату Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки від суми поставленого товару.
Договір дійсний з "02" жовтня 2023 до "31" грудня 2024. Після закінчення або припинення терміну дії Договору його умови залишаються дійсними до виконання Сторонами всіх зобов`язань у відношенні всіх партій поставленого товару до остаточного розрахунку.
Договір вважається автоматично продовженим на один календарний рік, якщо за один місяць до завершення терміну дії жодна зі сторін письмово не повідомить іншу про намір припинити дію Договору (п. 6.1-6.3 Договору).
На виконання умов Договору № 22 від 02.10.2023 позивачем відповідачу поставлено товар на загальну суму 2 324 415,40 грн, що підтверджується видатковими накладними, а саме: №РН-0000218 від 17.10.2023 на суму 109 730,00 грн; №РН-0000237 від 31.10.2023 на суму 28 280,00 грн; №РН-0000271 від 20.11.2023 на суму 48 460,00 грн; №РН-0000278 від 27.11.2023 на суму 13 152,00 грн; № РН-0000288 від 07.12.2023 на суму 57 960,00 грн; №РН-0000301 від 18.12.2023 на суму 20 352,00 грн; №РН-0000306 від 22.12.2023 на суму 36 664,00 грн; №РН-0000009 від 05.01.2024 на суму 24 800,00 грн; №PH-0000019 від 15.01.2024 на суму 38 860,00 грн; №РН-0000030 від 24.01.2024 на суму 26 528,00 грн; №РН-0000043 від 05.02.2024 на суму 29 728,00 грн; №РН-0000057 від 12.02.2024 на суму 35 308,00 грн; №РН-0000064 від 19.02.2024 на суму 46 904,00 грн; №РН-0000077 від 28.02.2024 на суму 22 864 грн; №РН-0000085 від 04.03.2024 на суму 8 888,00 грн; №РН-0000089 від 06.03.2024 на суму 32 284,00 грн; №РН-0000099 від 11.03.2024 на суму 36 896,00 грн; №РН-0000113 від 18.03.2024 на суму 13 252,00 грн; №РН-0000122 від 25.03.2024 на суму 25 848,00 грн; №РН-0000137 від 01.04.2024 на суму 16 668,00 грн; №РН-0000144 від 08.04.2024 на суму 37 652,00 грн; № РН-0000155 від 15.04.2024 на суму 16 300,00 грн; №РН-0000164 від 19.04.2024 на суму 25 776,00 грн; №РН-0000187 від 01.05.2024 на суму 26 364,00 грн; №РН-0000195 від 03.05.2024 на суму 39 984,00 грн; №РН-0000203 від 13.05.2024 на суму 17 700,00 грн; №РН-0000219 від 20.05.2024 на суму 25 396,00 грн; №РН-0000227 від 27.05.2024 на суму 25 748,00 грн; №РН-0000241 від 31.05.2024 на суму 30 968,00 грн; №РН-0000257 від 10.06.2024 на суму 38 896,00 грн; №РН-0000277 від 17.06.2024 на суму 22 668,00 грн; №РН-0000293 від 24.06.2024 на суму 33 316,00 грн; №РН-0000305 від 28.06.2024 на суму 23 900,00 грн; №РН-0000322 від 08.07.2024 на суму 58 828,00 грн; №РН-0000352 від 22.07.2024 на суму 64 552,00 грн; №PH-0000389 від 05.08.2024 на суму 21 884,00 грн; №РН-0000442 від 30.08.2024 на суму 44 908,00 грн; №РН-0000483 від 17.09.2024 на суму 59 930,40 грн; №РН-0000521 від 04.10.2024 на суму 67 930,00 грн; №РН-0000613 від 11.11.2024 на суму 39 050,00 грн; №РН-0000702 від 18.12.2024 на суму 70 048,00 грн; №РН-0000726 від 27.12.2024 на суму 55 299,20 грн; №РН-0000016 від 07.01.2025 на суму 54 524,80 грн; №РН-0000434 від 21.05.2025 на суму 123 980,40 грн; №РН-0000448 від 26.05.2025 на суму 58 218,00 грн; №РН-0000469 від 02.06.2025 на суму 89 973,80 грн; №РН-0000497 від 09.06.2025 на суму 30 300,00 грн; №РН-0000549 від 24.06.2025 на суму 30 813,00 грн; №РН-0000655 від 25.07.2025 на суму 40 208,40 грн; №РН-0000802 від 16.09.2025 на суму 72 960,00 грн; №РН-0000834 від 26.09.2025 на суму 72 960,00 грн; №РН-0001008 від 19.11.2025 на суму 86 406,60 грн; №РН-0001033 від 28.11.2025 на суму 111 258,00 грн; №РН-0001088 від 16.12.2025 на суму 32 288,40 грн.
Також, в підтвердження поставки товару до матеріалів справи долучено товарно-транспортні накладні.
В подальшому, 19.01.2026 між сторонами укладено договір поставки №5.
Відповідно п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується постачати товар Покупцю в асортименті та кількості згідно накладних, що є невід`ємною частиною даного Договору, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар та сплатити його вартість.
Датою постачання товару є дата, що вказана в накладній (п. 1.2 Договору).
Постачання товару здійснюється транспортом Постачальника або іншим транспортом (п. 1.3 Договору).
Ціна Товару договірна і визначається сторонами до його постачання (п. 2.1 Договору).
Оплата за кожну партію Товару проводиться одним платежем - не пізніше 21 (двадцяти одного) календарних днів з моменту постачання товару (п. 2.3 Договору).
Право власності на товар, а також всі ризики можливого пошкодження продукції переходить до Покупця з моменту: прийняття продукції представником Покупця, що засвідчується його підписом та печаткою в супровідних документах (п. 4.2 Договору).
Відповідно п. 5.2 Договору за несвоєчасну оплату Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки від суми поставленого товару.
Договір дійсний з "19" січня 2026 до "31" грудня 2026 (п. 6.1 Договору).
На виконання вимог Договору № 5 від 19.01.2026 на підставі видаткової накладної №РН-0000064 від 20.01.2026 та товарно-транспортної накладної №64 від 20.01.2026 позивачем відповідачу поставлено товар на загальну суму 43 681,20 грн.
Відповідачем частково проведено розрахунок за поставлений товар згідно укладених договорів в загальній сумі 2 066 515,28 грн.
Заборгованість відповідача перед позивачем становить 301 581,32 грн (2 324 415,40 грн + 43 681,20 грн - 2 066 515,28 грн).
В підтвердження заборгованості до матеріалів справи долучено акт звірки взаємних розрахунків період з 01.10.2023 по 20.02.2026.
З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.
В силу приписів ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Згідно із ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України, враховуючи укладений Договір поставки.
Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
Таким чином, зважаючи на те, що матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договорами поставки №22 від 02.10.2023 та №5 від 19.01.2026 у встановлений строк, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості суду не надано, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, вимоги позивача про стягнення з відповідача 301 580,92 грн основного боргу з оплати поставленого товару за договорами поставки №22 від 02.10.2023 та №5 від 19.01.2026 підлягають задоволенню у повному обсязі 
Щодо стягнення пені в розмірі 18 510,51 грн зазначає наступне.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно із п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
За приписами ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.
У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Згідно п. 5.2 Договорів за несвоєчасну оплату Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки від суми поставленого товару.
Здійснивши перевірку розрахунку пені, судом помилок не виявлено.
З урахуванням чого, пеня у сумі 18 510,51 грн підлягає судом задоволенню у заявлено позивачем розмірі.
Розглянувши частину позовних вимог про стягнення 2 403,22 грн інфляційних втрат та 1 816,34 грн 3% річних, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
При перевірці розрахунку судом, в системі "Ліга Закон", за період зазначений позивачем сум 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено, що розмір 3% річних та інфляційних втрат нараховано вірно, а тому вимоги у цій частині підлягають задоволенню у заявленому до стягнення позивачем розмірі.
Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доказово обґрунтованими та нормативно підставними, а тому підлягають задоволенню, з наведених вище мотивів.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.
В позовній заяві (вих. №1 від 05.03.2026) позивачем зазначено, що на день подання позовної заяви до суду орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу становить 30 000,00 грн.
Відповідно до ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4, 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16).
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правничої допомоги від 24.02.2026, платіжну інструкцію №4678 від 24.02.2026 на суму 30 000,00 грн, ордер на надання правничої допомоги серії АВ №127952 на ім`я адвоката Шишковської А.Б.
Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
Дослідивши докази, надані представником позивача в підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу судом встановлено, що заявлені витрати підтверджені належними та допустимими доказами.
Суд зазначає, що відповідачем не подано заяву щодо зменшення розміру таких витрат.
Крім того, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Таку правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
Беручи до уваги факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що сума зазначених витрат підтверджується матеріалами справи та враховуючи, що відповідачем в порядку, визначеному п. 5 ст. 126 ГПК України не подано клопотання про неспівмірність заявлених витрат, суд дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат на відповідача відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України.
В силу ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору на підставі ст. 129 ГПК України підлягають віднесенню на відповідача в сумі 4 864,67 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА ТРЕЙД ПЛЮС" (вул. Стеценка, буд. 57, м. Вінниця, 21009, код - 44796564) на користь Фізичної особи-підприємця Азарної Людмили Михайлівни ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) 301 580,92 грн - основного боргу, 2 403,22 грн - інфляційних втрат, 1 816,34 грн - 3% річних, 18 510,51 грн - пені, 4 864,67 грн - судових витрат зі сплати судового збору та 30 000,00 грн - судових витрат на професійну правничу допомогу.
Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.
Копію судового рішення надіслати учасникам справи до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.
Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).
Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.
Повне рішення складено 18 травня 2026 р.

Суддя Маслій І.В.  
віддрук. прим.:
1 - до справи