Справа № 127/39293/25 
Провадження № 33/801/410/2026
Категорія: 143 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бернада Є. В.
Доповідач: Шемета Т. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу адвоката Грицуляка Тараса Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, -
встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП з урахуванням приписів ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки, стягнуто судовий збір в розмірі 665,60 грн на користь держави.
Судом встановлено, що 16 листопада 2025 о 23:40 год по вул. А. Бортняка, 2, в м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Кіа», н. з. НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не дотрималась безпечного інтервалу, в результаті чого здійснила наїзд на припаркований автомобіль «Volkswagen», н. з. НОМЕР_2 , від чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила п. 13.1. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 538495).
Після цього залишила місце ДТП до якого була причетна, чим порушила п. 2.10. «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 538487, а.с. 1) 
Не погоджуючись з такою постановою суду, 01 квітня 2026 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Грицуляка Т. П., подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Основними доводами апеляційної скарги є те, що жодних протоколів про адміністративні правопорушення за участю ОСОБА_1 не складалось, їй на підпис не надавались, пояснення у неї працівниками поліції з цього приводу не відбирались, копії протоколів їй не вручались, права та обов`язки поліцейськими їй не роз`яснювались. Про існування протоколів щодо скоєння нею 16 листопада 2025 року адміністративних правопорушень вона дізналася 29 березня 2026 року.
17 листопада 2025 року до ОСОБА_1 на телефон зателефонувала невідома жінка, яка представилась поліцейською та повідомила, що 16 листопада 2025 року близько 23.40 години ОСОБА_1 вчинила ДТП – в`їхала в автомобіль та сильного його пошкодила. ОСОБА_1 була здивована, оскільки на її автомобілі були відсутні ознаки зіткнення із іншими автомобілями, при цьому попросила у неї номер мобільного телефону іншого водія – власника пошкодженого автомобіля. Водій автомобіля «Volkswagen», повідомив, що на відеозаписі з камери відеоспостереження він побачив, що в той час коли його автомобіль стояв припаркованим біля будинку 2 по вул. А. Бортняка м. Вінниці, то ОСОБА_1 зачепила своїм правим боковим дзеркалом його праве бокове дзеркало, від чого воно склалося. Зовнішніх пошкоджень на ньому немає, але оскільки воно із електроприводом, то від примусового складання вийшов з ладу електромеханізм, і дзеркало потрібно міняти повністю, його вартість становить 600 доларів США. Після цього ОСОБА_1 йому відшкодувала завдану шкоду в розмірі 600 доларів США та він повідомив її, щоб забрав заяву з поліції і претензій до неї не має. При цьому, ОСОБА_1 також подзвонила в поліцію та повідомила це поліцейській, що шкоду вона водію автомобіля «Volkswagen» відшкодувала, претензій він не має, поліцейська повідомила, що вона це знає, оскільки останній написав відповідну заяву.
ОСОБА_1 раніше ніколи не притягувалася до адміністративної відповідальності, відшкодувала збитки, покинула місце ДТП неумисно, так як не помітила що пошкодила інший автомобіль.
В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Грицуляк Т. П. підтримав вимоги, викладі в апеляційній скарзі та просив її задовольнити. 
Потерпілий ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи до апеляційного суду не з`явився, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надсилав, а тому відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП його неявка не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху, на порушення встановлених правил, місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, у виді накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Тобто обов`язковою умовою настання адміністративної відповідальності за статтею 122-4 КУпАП є скоєння ДТП та залишення місця пригоди.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 538495, 16 листопада 2025 року о 23:40 год по вул. А. Бортняка, 2 в м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Кіа», н. з. НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не дотрималась безпечного інтервалу, в результаті чого здійснила наїзд на припаркований автомобіль «Volkswagen», н. з. НОМЕР_2 , від чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила п. 13.1. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с. 1).
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 538487, 16 листопада 2025 о 23.40 год по вул. А. Бортняка, 2 в м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Кіа», н. з. НОМЕР_1 , допустила наїзд на припаркований автомобіль «Volkswagen», н. з. НОМЕР_2 , після чого залишила місце ДТП до якого була причетна, чим порушила п. 2.10. «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП (а.с. 1).
- на схемі місця ДТП, подія сталася 16 листопада 2025 року о 12 годині 17 хвилин за адресою: Вінницький район, м. Вінниця, вул. Анатолія Бортняка, 2, зображено транспортний засіб «Volkswagen» н. з. НОМЕР_2 , який припаркований на узбіччі дороги, в якого пошкоджена бокова права частина (а.с. 3).
Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , 16 листопада 2025 року близько 20 годині 10 хвилин він припаркував свій автомобіль «Volkswagen Jetta», н. з. НОМЕР_2 за адресою: Бортняка, 2, після чого попрямував додому. О 23 годині 15 хвилин він повернувся до свого транспортного засобу та помітив пошкодження правого бокового дзеркала, біля автомобіля лежав електросамокат. Від сусідів він дізнався, що близько 23:40 – 00:00 годин на великій швидкості рухався автомобіль та зачепив дзеркало його автомобіля (а.с. 4).
Згідно рапорту поліцейського взводу № 1 роти № 1 БУПП у Вінницькій області ДПП капрала поліції М. Решетніка, 16 листопада 2025 року о 12 годині 17 хвилин у складі наряду патрульної поліції «Юнкер-102» спільно з лейтенантом поліції Малик О. О. на службовий планшетний пристрій отримали повідомлення про ДТП, без травмованих за адресою: м. Вінниця, вул. А. Бортняка, 2. Прибувши на місце події, за вказаною адресою виявили транспортний засіб «Volkswagen», н. з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 повідомив те, що 15 листопада 2025 року близько 20 години 10 хвилин припаркував свій автомобіль «Volkswagen», н. з. НОМЕР_2 за адресою: м. Вінниця, вул. А. Бортняка, 2 після чого попрямував додому. 16 листопада 2025 року о 11 годині 50 хвилин повернувшись до транспортного засобу виявив пошкодження правого бокового дзеркала, іншого учасника події на місці не було. Поруч на тротуарі лежав електросамокат, поспілкувавшись з сусідами вони повідомили, що орієнтовно о 23:40 – 00:00 годині на великій швидкості рухався автомобіль та зачепив дзеркало транспортного засобу «Volkswagen», н. з. НОМЕР_2 . Після чого, було відібрано пояснення у ОСОБА_2 та складено електронну схему ДТП (а. с. 5).
Доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, з підстав її необізнаності про факт дорожньо-транспортної пригоди, апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Відповідно до вимог п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, водій, причетний до дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Як вбачається з матеріалів справи, факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля під керуванням ОСОБА_1 підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 538495 від 16 листопада 2025 року, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 538487 від 16 листопада 2025, схемою місця ДТП; письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , та рапортом поліцейського. 
Зазначені докази у своїй сукупності узгоджуються між собою та свідчать про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, допустила наїзд на припаркований автомобіль «Volkswagen», н. з. НОМЕР_2 , після чого залишила місце події.
Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 не усвідомлювала факту зіткнення, не спростовують наявності складу адміністративного правопорушення, оскільки такі твердження не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та спростовуються встановленими обставинами справи.
Характер дорожньо-транспортної пригоди (контакт транспортних засобів), а також наявність пошкоджень транспортного засобу потерпілого ОСОБА_2 дають підстави вважати, що водій ОСОБА_1 об`єктивно мала можливість виявити факт зіткнення під час руху, а отже повинна була діяти відповідно до вимог Правил дорожнього руху.
Крім того, подальша поведінка ОСОБА_1 , яка полягала у відшкодуванні завданої шкоди потерпілому ОСОБА_2 , свідчить про те, що вона не заперечує факт дорожньо-транспортної пригоди та причетність до неї.
Таким чином, сукупність наявних у справі доказів дає підстави для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Щодо призначення адміністративного стягнення.
Відповідно до вимог статей 23, 33 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до статті 34 КУпАП, обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються:
1) щире розкаяння винного;
2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди та ін.
Позбавлення права керування транспортними засобами застосовується за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом - стаття 30 КУпАП України.
Санкція статті 124 КУпАП передбачає покарання у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Санкція статті 122-4 КУпАП передбачає покарання у виді накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Отже, за обома санкціями передбачена наявність альтернативного покарання.
Суд першої інстанції, обираючи щодо ОСОБА_1 за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП вид адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, зазначив, що остання допустила грубі порушення Правил дорожнього руху, не з`явилась у судове засідання, у зв`язку з чим суд був позбавлений можливості встановити обставини, що пом`якшують відповідальність, а також на можливість вчинення нею нових правопорушень у майбутньому.
Разом з тим, апеляційний суд вважає такі висновки передчасними та належним чином не обґрунтованими, з огляду на наступне.
Сам по собі факт неявки особи у судове засідання, за відсутності даних про належне з`ясування причин такої неявки, не може розцінюватися як обставина, що характеризує особу з негативного боку, а також не свідчить про її схильність до вчинення нових правопорушень.
Крім того, висновок суду про те, що ОСОБА_1 «не зробила належних висновків» та може вчиняти нові правопорушення, є припущенням, яке не ґрунтується на конкретних доказах, наявних у матеріалах справи.
Навпаки, як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності у сфері безпеки дорожнього руху не притягувалась, що свідчить про відсутність системності у вчиненні правопорушень та має враховуватись як обставина, що характеризує особу.
Також апеляційний суд враховує, що хоча суд першої інстанції зазначив про відсутність встановлених пом`якшуючих обставин, матеріали справи містять дані, які фактично свідчать про їх наявність, а саме: відшкодування завданої шкоди потерпілому ОСОБА_2 , відсутність претензій з боку потерпілого та відсутність негативних наслідків для життя та здоров`я осіб. 
Неврахування зазначених обставин призвело до неповної оцінки даних про особу правопорушника та фактичних обставин справи.
Окрім цього, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо «грубості» вчинених порушень, оскільки встановлені обставини справи свідчать про те, що дорожньо-транспортна пригода мала характер незначного механічного контакту (пошкодження правого бокового дзеркала), без істотних наслідків, що не дає підстав для віднесення таких дій до грубих порушень правил дорожнього руху.
Таким чином, наведені судом першої інстанції мотиви не дають достатніх підстав для висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 найбільш суворого виду адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд виснує, що суд першої інстанції без належного обгрунтування обрав адміністративне стягнення, яке не відповідає принципу пропорційності, є надмірно суворим та таким, що не ґрунтується на повному і всебічному врахуванні обставин справи та даних про особу правопорушника.
Відповідно до статті 294 КУпАП України, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право змінити оскаржену постанову.
Відповідно до частини 2 статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Більш серйозне правопорушення з числа вчинених ОСОБА_1 є правопорушення, передбачене статтею 122-4 КУпАП, тому саме в її межах слід накласти адміністративне стягнення.
Отже, з урахуванням характеру вчинених правопорушень, особи ОСОБА_1 апеляційний суд виснує, що з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами достатній буде застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої статтею 122-4 КУпАП, яка є більш серйозним правопорушенням з числа вчинених (частина 2 статті 36 КУпАП), а саме у вигляді штрафу у в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.
Відтак доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження, а оскаржувану постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2026 року слід змінити в частині призначеного покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу адвоката Грицуляка Тараса Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення змінити в частині накладення адміністративного стягнення, виклавши абзац перший резолютивної частини в редакції цієї постанови:
« ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП.
На підставі частини 2 статті 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень».
В решті постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Вінницького
апеляційного суду     Т. М. Шемета