ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/2485/25  Номер провадження 22-ц/814/2104/26	Головуючий у 1-й інстанції Ситник О. В.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий суддя Лобов О.А.,
судді: Дорош А.І., Триголов В.М. 
за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.
розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвокатки Остапенко Ірини Олександрівни, представниці ОСОБА_1 , на ухвалу Зінківського районного суду Полтавської області від 30 січня 2026 року за заявою адвокатки Остапенко Ірини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2026 року адвокатка Остапенко І.О. в інтересах ОСОБА_1  у межах розгляду цивільної справи № 530/2485/25 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, просила 
зобов?язати ОСОБА_2 до набрання рішенням законної сили у цій справі забезпечити систематичні особисті побачення та безперешкодне спілкування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з її батьком ОСОБА_1 , а саме повідомити її місце проживання – точну адресу на момент постановлення ухвали про забезпечення позову; повідомити контактний номер телефону, за яким можливо встановити зв?язок з дитиною за допомогою застосунків Viber, WhatsApp, Telegram, прогами Zoom; повідомляти про зміну місця проживання дитини протягом однієї доби; 
встановити графік особистих побачень ОСОБА_1 з дитиною: щотижня з 17:00 п?ятниці до 22:00 неділі без присутності матері за місцем проживання батька з можливістю за бажанням дитини відвідувати будь-які дитячі культурно-розважальні комплекси, а також місця масового відпочинку: парки, сквери, пляжі, спортивно-ігрові майданчики, місця громадського харчування – їдальні, кафе, ресторани; 
зобов?язати ОСОБА_2 забезпечити спілкування батька з дитиною за допомогою телефону та/або програм інтернет телефонії у режимах аудіо-чи відео зв?язку щодня в період з 18:00 до 20:00. 
В обґрунтування заявленої вимоги посилалася на те, що спір між батьками щодо місця проживання не вирішений, дитина проживає з матір?ю, тому необхідно до вирішення спору забезпечити підтримання контактів батька з дитиною. 

Ухвалою Зінківського районного суду Полтавської області від 30 січня 2026 року заява адвокатки Остапенко І.О., представниці ОСОБА_1 , задоволена частково.
Зобов`язано ОСОБА_2 до набрання законної сили рішенням суду у справі забезпечити систематичні особисті побачення та безперешкодне спілкування дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її батьком ОСОБА_1 , а саме повідомити її місце проживання - точну адресу на момент постановлення цієї ухвали; контактний номер телефону, за яким можливо встановити зв`язок з дитиною шляхом відео зв`язку за допомогою застосунків «Viber» та/або «WhatsApp» та/або «Telegram» та/або програм «Zoom» незалежно від номеру телефону та/або адреси програм; повідомляти про будь-яку зміну місця проживання дитини протягом однієї доби.
Встановлений графік побачень ОСОБА_1 з дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання законної сили рішенням суду у справі:
щотижнево на вибір батька днів (п?ятниця, субота, неділя ) з можливістю відвідувати, за бажанням дитини, будь-які дитячі культурно-розважальні комплекси, а також місця масового відпочинку: парки, сквери, пляжі, спортивноігрові майданчики, місця громадського харчування: їдальні, кафе, ресторани - без ночівлі , зобов?язано батька забирати для побачень та спілкування дочку та віддавати дитину матері особисто.
Зобов`язано ОСОБА_2 забезпечити спілкування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її батьком ОСОБА_1 за допомогою телефону та/або програм інтернет - телефонії (Viber, Telegram, Zoom чи іншою за взаємною згодою) у режимах аудіо- та/або відео- зв`язку конференції щодня в період з 18:00 год. до 20:00 год до набрання законної сили рішенням суду у справі.

В апеляційній скарзі адвокатка Остапенко І.О., представниця ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у частині відмовлених вимог про встановлення особистих побачень ОСОБА_1 із донькою ОСОБА_5 щотижня з 17:00 п?ятниці до 22:00 неділі без присутності матері (з ночівлею); ухвалити нове судове рішення у цій частині вимог про встановлення запропонованого ОСОБА_1 режиму особистих побачень із донькою. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції, проігнорував вимоги закону щодо обгрунтованості судового рішення і рівних можливостей обох сторін спору висловити свої доводи по кожному ключовому питанню спору.
Суд безпідставно взяв до уваги доводи і твердження заяви про уточнення первісних позовних вимог, які не були підтверджені жодними доказами, не навів в ухвалі будь-яких мотивів на користь того, чому спілкування дитини з батьком з можливістю ночівлі за його місцем помешкання може нашкодити самій дитині.
Суд розглянув заяву про забезпечення позову в односторонньому порядку, не навівши будь-яких доводів чи заперечень ОСОБА_1 (позивача за зустрічним позовом) щодо поданої заяви про уточнення первісного позову, яку суд мав би повернути позивачці за первісним позовом без розгляду з огляду на приписи ст.49 ЦПК України.
Визначений судом спосіб забезпечення позову фактично обмежив батька у реалізації його батьківських прав стосовно дитини, оскільки суд, по суті, погодився із позицією матері, яка намагається обмежити участь батька у вихованні дитини дистанційною комунікацією, тобто без особистого спілкування батька з дитиною, що є порушення принципу рівності прав батьків та не відповідає найкращим інтересам самої дитини. 

У відзиві адвокатка Дроменко Л.В., представниця ОСОБА_2 , посилаючись на необгрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити без змін ухвалу суду першої інстанції. 
Наголошується, що визначений судом спосіб забезпечення позову, тобто порядок спілкування із дитиною жодним чином не порушує прав батька з огляду на те, що останній вимагає спілкування з дитиною усі вихідні дні – з вечора п?ятниці до вечора неділі, що повністю позбавляє матір права (можливості) спілкуватися з дитиною у вихідні дні, враховуючи, що упродовж тижня дитина має усталений режим життя – навчання, спілкування з однолітками, іншими родичами, тощо.
Отже, є логічним, що суд забезпечив рівну можливість спілкування обох батьків з дитиною у вихідні дні.
Звертається увага, що ні у заяві про забезпечення позову, ні в апеляційній скарзі не викладено обгрунтованих доводів про існування у батька перешкод у спілкуванні з дитиною, твердження ОСОБА_1 про перешкоджання йому у спілкуванні із дитиною не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами.
Наголошується, що зі слів ОСОБА_1 відомо, що він мобілізований до лав ЗСУ, проте він не надає будь-якої інформації про своє місце перебування, а це є істотною обставиною з огляду на його вимоги про особисте спілкування з дитиною за його місцем помешкання без участі матері. 

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Як вбачається з матеріалів справи, в  провадженні Зіньківського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.
Сторони від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно доводів зустрічного позову, починаючи з січня 2026 року мати дитини виїхала разом з донькою з місця її постійного проживання. Батько позбавлений будь-якого контакту з дитиною, оскільки телефонні дзвінки та повідомлення ігноруються, а місце фактичного перебування дитини на цей час йому невідоме.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції взяв до уваги доводи уточненої первісної позовної заяви про те, що відповідач за первісним позовом – батько дитини, періодично влаштовує дома та в інших місцях зустрічі з друзями (чоловічої статі), де проводиться вживання алкогольних напоїв, куріння та проведення азартних ігор, перебування відповідача в стані алкогольного сп`яніння та прояви агресії в такому стані.
Тому суд визнав доцільним на даному етапі розгляду справи забезпечити побачення дитини з батьком без участі матері, але без ночівлі дитини за місцем проживання батька - без матері.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Отже, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії.
Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідками встановлення обов`язку або заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Відповідно до частини десятої статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті
Разом з тим, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
З огляду на предмет спору у цій справі суд, вирішуючи питання про забезпечення позову, має враховувати перш за все інтереси дитини, оскільки відновлення (підтримання) відносин та емоційного контакту неповнолітньої дитини, зокрема з батьком, повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей з батьком. Отже, метою забезпечення позову у спорі такої категорії є забезпечення контакту (спілкування) дитини з тим із батьків, який проживає окремо.
Матеріали справи не містять об?єктивних і переконливих доказів того, що ОСОБА_2 (мати дитини) чинить перешкоди ОСОБА_1 (батькові) у спілкуванні із дитиною.
Вимоги ОСОБА_1 полягають у тому, щоби забезпечити йому можливість особистого спілкування з дитиною усі вихідні (з п?ятниці вечора до вечора неділі) з ночівлею за його місцем помешкання. 
Зміст поданих суду позовів свідчить про те, що між сторонами у справі існує гострий особистий конфлікт, у якому обидві сторони зосередилися виключно на своїх власних амбіціях відносно дитини, ігноруючи, на жаль, інтереси самої дитини. 
Проте, при вирішенні будь-якого спору щодо дитини, у тому числі і про її спілкування із батьками, у першу чергу мають бути забезпечені інтереси самої дитини, а вже тільки потім – інтереси батьків (ст.7, ст.141, ст.161 СК України, ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.1 ст.3, ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява №2091/13, параграф 76; рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, параграф 54).
Ні зустрічна позовна заява, ні заява про забезпечення позову не містять обгрунтованих доводів про те, що особисте спілкування батька кожні вихідні з донькою з ночівлею доньки за його місцем помешкання буде відповідати саме інтересам дитини з огляду на те, що для дитини основним є перебування у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. 
У своєму прагненні забезпечити перебування дитини кожні вихідні із батьком заявник ігнорує право матері спілкуватися із дитиною у вихідні дні. 
На переконання апеляційного суду визначений судом першої інстанції графік побачень (спілкування) забезпечує достатні можливості батькові підтримувати регулярний контакт з дитиною, який є достатнім для того, щоби забезпечити безболісну для дитини зміну місця проживання у разі задоволення зустрічного позову. 
Порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону, на які зроблено посилання в апеляційній скарзі, не є обов?язковими підставами (ч.3 ст.376 ЦПК України) для скасування правильного по суті судового рішення.
В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд 
У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу адвокатки Остапенко Ірини Олександрівни, представниці ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Зінківського районного суду Полтавської області від 30 січня 2026 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 06 травня 2026 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов 

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов