Справа № 756/5526/26
Провадження № 2/756/6010/26

оболонський районний суд міста києва
 
РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
(ЗАОЧНЕ)
 
04 червня 2026 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Пукала А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У С Т А Н О В И В :
 
ТОВ «Фінансова компанія «Позика» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою, в якій просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 67 448,97 грн та судові витрати.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11.11.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1889212.
ТОВ «Селфі кредит» та відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 19000 грн.
Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання.
28.08.2025 між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «Позика» було укладено договір факторингу № 28082025.
Згідно з договором факторингу 28.08.2025 відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 1889212 від 11.11.2024.
Відповідно до договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ФК «Позика» становить 67448,97 грн, із яких:
– сума основного боргу за кредитом становить 18999,97 грн;
– сума нарахованих процентів становить 38949 грн;
– сума штрафних санкцій становить 9500 грн.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07 квітня 2026 року відкрито провадження у справі.
Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в порядку письмового провадження).
Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, було надано строк для подання відзиву на позов. У встановлений строк відповідач відзив на позов не подала.
На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами без участі відповідача.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом установлено, що 11.11.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1889212.
Згідно з умовами вказаного договору сума кредиту складає 13 500 грн, строк кредиту – 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів, стандартною процентною ставкою 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору, зниженою процентною ставкою – 0.8 % в день та застосовується у випадку, якщо Споживач, як учасник програми лояльності товариства, до 11.12.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів (пп. 1.2, 1.3, 1.5.1, 1.5.2 договору).
Згідно з п. 1.7 договору денна процентна ставка на дату укладення договору складає:
1.7.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1 % в день.
1.7.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 0.98 % в день.
Відповідно до п. 1.8 договору загальні витрати на дату укладення договору складають:
1.8.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 48600 грн.
1.8.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 47790 грн.
Згідно з п. 1.9 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає:
1.9.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2333.95 % річних.
1.9.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2032.95 % річних.
Відповідно до п. 1.10 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає:
1.10.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 62100 грн.
1.10.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 61290 грн.
Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 (п. 2.1 договору).
Зарахування коштів у розмірі 13 500 грн та 5500 грн підтверджено довідкою ТОВ «Пейтек»:
– номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек» – f816fdb6-1254-4d8f-aae9-748a3a3fd2f6;
– номер транзакції в системі ТОВ «Селфі кредит» – dd16628fbbc985c308f2a31e616c4042.
Однак, ОСОБА_1 належним чином не виконала взяті на себе за договором зобов`язання.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1889212 від 11.11.2024, заборгованість ОСОБА_1 становить 67448,97 грн, із яких:
– сума основного боргу за кредитом становить 18999,97 грн;
– сума нарахованих процентів становить 38949 грн;
– сума штрафних санкцій становить 9500 грн.
Вказаний розрахунок відповідачем не спростований, доказів повного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором суду не надано.
28.08.2025 між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «Позика» було укладено договір факторингу № 28082025, відповідно до якого ТОВ «Селфі кредит» відступило на користь ТОВ «ФК «Позика» права вимоги кредитним договором № 1889212 від 11.11.2024.
Таким чином, ТОВ «ФК «Позика» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 1889212 від 11.11.2024.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Отже, позивач набув право вимоги за договором кредиту.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Що стосується позовних вимог про стягнення 9 500 грн штрафних санкцій, суд вважає у цій частині позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час.
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Враховуючи зазначене вище, стягнення штрафних санкцій у розмірі 9 500 грн за кредитним договором № 1889212 від 11.11.2024, тобто у період дії воєнного стану, не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Враховуючи, що на підставі наданих позивачем доказів установлено, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у розмірі 57 948,97 грн.
Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
– складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
– часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
– обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
– ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
На підтвердження витрат, які поніс позивач на отримання професійної правничої допомоги суду позивачем надано:
– договір № 39493634/03 про надання правової допомоги від 02.01.2026;
– додаткову угоду № 1889212 до договору про надання правової допомоги № 39493634 від 02.01.2026 від 17.03.2026;
– детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних Горбей Р.Г., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Позика» щодо стягнення кредитної заборгованості;
– акт наданих послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 17.03.2026.
Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Зважаючи на викладене, з огляду на перелік послуг, що був наданий адвокатом позивачу, з огляду на зміст позовної заяви та докази, долучені до неї, враховуючи категорію справи, її складність, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення вимог позивача щодо стягнення правничої допомоги у розмірі 5 000 грн.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
 
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за кредитним договором № 1889212 від 11.11.2024 у розмірі 57 948,97 грн, судовий збір у розмірі 2 287,41 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика", ЄДРПОУ 39493634, адреса: Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Оболонським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя         Андрій ПУКАЛО