Справа № 283/627/26
Провадження №2/283/862/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
(заочне)
22 червня 2026 року м. Малин
Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Хомич В.М., секретар судового засідання Ільніцька С.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Представник ТОВ «ФК «Позика» Міньковська А.В. звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначила, що 29.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІРБІС», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором факторингу №01092025/1 від 01.09.2025 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №75991593, за умовами якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 7000 грн на умовах строковості, платності та поворотності. Умовами договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит, в розмірі визначеному кредитним договором, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у кредитному договорі, додатках до нього та в правилах надання грошових коштів у позику, що розміщені на офіційному веб-сайті кредитодавця. Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання ЕЦП одноразовим ідентифікатором. 
Через неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору станом на день звернення з позовом сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 10150 грн, які позивач просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 24.03.2026 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 12 годину 30 хвилин 05.05.2026, яке у зв`язку з неявкою відповідача відкладено на 12 годину 30 хвилин 22.06.2026. 
Ухвалою від 05.05.2026 задоволено клопотання про витребування доказів.
27.05.2026 від АТ КБ «ПриватБанк» до суду надійшли витребувані докази.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання. Відзиву, заяв та клопотань до суду не надходило.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Суд відповідно до ст. 247 ЦПК України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Встановлені судом обставини
29.07.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено договір №75991593 про надання фінансового кредиту в електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 7000 грн, строком на 15 днів, проценти за користування кредитом – 3% в день. Загальна сума процентів за весь період користування кредитом та річна процентна ставка 3150 грн (1080%). Договір підписано одноразовим ідентифікатором 861573 (а.с.19-25).
Кредитні кошти були перераховані 29.07.2021 на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджено листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с.32) та випискою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.65-66).
01.09.2025 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» укладено договір факторингу № 01092025/01, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Ірбіс» відступило ТОВ «ФК «Позика» право вимоги за вказаним кредитним договором (а.с.26-30, про що свідчить витяг з Реєстру боржників (а.с.13).
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитом в сумі 10150 грн, з яких: 7000 грн – заборгованість за сумою кредиту; 3150 грн заборгованість за процентами (а.с.36).
Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом
Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.
Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
29.07.2021 ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 уклали договір №75991593 про надання фінансового кредиту, відповідно до якого ОСОБА_1 надані кредитні кошти в сумі 7000 грн. ТОВ «ФК «Ірбіс» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, а позичальник свої зобов`язання не виконала належним чином.
Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
01.09.2025 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та позивачем було укладено Договір факторингу №01092025/01. Відповідно до умов даного договору позивач набув статусу нового кредитора, зокрема, і до позичальника ОСОБА_1 .
Із системного аналізу норм права та змісту кредитного договору і договору факторингу, слід зробити висновок, що позивач, як новий кредитор, набув права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).
Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Наданий позивачем розрахунок наявної заборгованості за договором відповідачем не оспорювався, жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості відповідачем суду не надано, свій розрахунок не наведений, судово-економічна експертиза у справі за клопотанням відповідача не призначалась. 
У зв`язку із тим, що відповідач отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначені в договорі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості.
Розподіл судових витрат 
Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносять зокрема, витрати на професійну правничу допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частина четверта цієї статті передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова ВП ВС від 05 липня 2023 року у справі №911/3312/21).
Водночас у частинах третій - п`ятій, дев`ятій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи (постанова ВП ВС від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21).
У постановах від 19 лютого 2022 року у справі №755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення (постанова ВП ВС від 05 червня 2024 року у справі №910/14524/22).
На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено: договір про надання правової допомоги № 39493634/03 від 02.01.2026 укладеного між ТОВ «ФК «Позика» (як клієнт) та ФОП Горобей Р.Г. (виконавець), відповідно до якого клієнт доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а.с.16-18); додаткову угоду №75991593 до договору про надання правової допомоги (а.с.31); акт наданих послуг від 16.02.2026, з якого вбачається, що ТОВ «ФК «Позика» погодило надання юридичних послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості із ОСОБА_1 (а.с.11); детальним описом надання послуг до акту (письмова консультація клієнта, правовий аналіз обставин спірних правовідносин, складання позовної заяви, формування додатків) (а.с. 14).
Беручи до уваги викладене та зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги, укладеного між ТОВ «ФК «Позика» (як клієнт) та ФОП Горобей Р.Г. (виконавець), акт наданих послуг від 16.02.2026 з детальним описом наданих послуг, суд приходить до висновку про часткове стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн, що відповідатиме критеріям розумності та співмірність їх розміру відповідно до ціни позову, а також з урахуванням складності справи.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору та правничої допомоги у розмірі 3500 грн.
Керуючись ст. ст. 77-81, 83, 89, 95, 141, 263-265, 273, 279, 280, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути із  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (код ЄДРПОУ 39493634, IBAN: НОМЕР_3 в ПуАТ «КБ «АКОРД БАНК», МФО 380634) заборгованість за кредитним договором № 75991593 від 29.07.2021 у розмірі 10150 (десять тисяч сто п`ятдесят) гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) .
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 22.06.2026.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», місцезнаходження: 07406, Київська область, місто Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, код ЄДРПОУ 39493634, р/р НОМЕР_3 в ПуАТ «КБ «АКОРД БАНК».
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Суддя	  	В.  М.  Хомич