ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/6451/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Дурасової Ю.В., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2026 ( суддя Горбалінський В.В.) в адміністративній справі №160/6451/24 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, за участю третьої особи Відділу примусового виконання рішень управління примусового виконання рішень у Дніпропетровській області південно-міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
23.05.2024 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльності Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплаті ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” від 28 лютого 2022 року № 168 за період з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року.
Зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року, з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
На розгляді Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває заява ОСОБА_1 , в якій заявник просить:
встановити судовий контроль за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року у справі № №160/6451/24, яким зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за період з 24.02.2022 у розмірі 30 000,00 грн щомісячно;
зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області надати суду у визначений строк належний звіт про виконання рішення суду.
22.05.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю задоволено.
Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 року по справі №160/6451/24.
Зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області відповідно до статті 382 КАС України в тримісячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали суду подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 року по справі №160/6451/24. 
10.07.2025 року Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із звітом про виконання судового рішення.
11.07.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено у прийнятті звіту Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області від 10.07.2025 року про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 року по справі №160/6451/24.
Звільнено керівника Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області від сплати штрафу відповідно до ч.3 ст.382-3 КАС України за наслідком відмови у прийнятті звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 року по справі №160/6451/24. 
Зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області відповідно до статті 382 КАС України в тримісячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали суду, подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду по адміністративній справі №160/6451/24.
03.10.2025 року Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із звітом про виконання судового рішення.
08.10.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено у прийнятті звіту Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області від 03.10.2025 року про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 року по справі №160/6451/24.
Звільнено керівника Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області від сплати штрафу відповідно до ч.3 ст.382-3 КАС України за наслідком відмови у прийнятті звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 року по справі №160/6451/24. 
Зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області відповідно до статті 382 КАС України в тримісячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали суду, подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду по адміністративній справі №160/6451/24.
15.01.2026 року Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із звітом про виконання судового рішення.
У вказаному звіті відповідач зазначив, що Служба судової охорони просила Державну судову адміністрацію як головного розпорядника клопотати перед Міністерством фінансів України про виділення додаткових асигнувань для Служби судової охорони на 2025 рік за КЕКВ 2800 “Інші поточні видатки” за КПКВ 0501150 у таких сумах: 1 410 914 420,00 грн. (потреба визначена за рішеннями судів на користь позивачів станом на 09.07.2025 року); 1 418 078 609,00 грн. (потреба визначена за рішеннями судів на користь позивачів станом на 11.08.2025 року); 1 421 880 314,00 грн. (потреба визначена за рішеннями судів на користь позивачів станом на 10.09.2025 року); 1 425 358 815,00 грн. (потреба визначена за рішеннями судів на користь позивачів станом на 09.10.2025 року). Однак, на даний час додаткові асигнування не виділено. Разом з тим, Службою судової охорони продовжується проводитися відповідна робота щодо збільшення відповідних асигнувань. Після надходження від ДСА України додаткових асигнувань буде прийнято в установленому порядку рішення про розподіл бюджетних коштів між територіальними управліннями Служби на виконання рішень судів на користь працівників в порядку черги, а саме: за датою набуття рішенням суду законної сили.
16.01.2026 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із запереченнями на звіт про виконання судового рішення, в яких просить:
- відмовити у прийнятті поданого боржником звіту у справі №160/6451/24;
- накласти штраф на керівника боржника — начальника Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області Поленка Максима Сергійовича - у зв`язку з поданням формального (неналежного) звіту, тривалим невиконанням рішення суду та повторюваним невиконанням обов`язків у межах судового контролю;
- застосувати судовий контроль у формі покладення на боржника конкретного обов`язку (конкретної дії), а саме: зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області вчинити конкретну дію — здійснити виплату на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року у справі №160/6451/24 одразу після відкриття асигнувань за бюджетною програмою КПКВ 0501150.
29.01.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено у прийнятті звіту Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області від 15.01.2026 року про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 року по справі №160/6451/24.
Звільнено керівника Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області від сплати штрафу відповідно до ч.3 ст.382-3 КАС України за наслідком відмови у прийнятті звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 року по справі №160/6451/24. 
Зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області відповідно до статті 382 КАС України в тримісячний строк з дня отримання копії цієї ухвали суду подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 23.05.2024 року по справі №160/6451/24.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій він, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині, якою керівника Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області звільнено від сплати штрафу. Постановити нову ухвалу в цій частині, якою: накласти на керівника Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області штраф у максимальному розмірі, передбаченому статтею 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на подання звіту з пропуском строку без поважних причин, тривале невиконання рішення суду та умисне ухилення від виконання у межах судового контролю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач, із посиланням на обставини справи, указує на те, що боржник подав звіт з пропуском строку, встановленого судом, і не навів жодної поважної причини пропуску строку ні в самому звіті, ні в будь-якому іншому процесуальному документі, а також не заявляв клопотання про поновлення строку. Сам факт несвоєчасного подання звіту без поважних причин у процедурі судового контролю свідчить про недобросовісність боржника та вже сам по собі утворює підстави для застосування заходів, передбачених статтею 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, у тому числі накладення штрафу на керівника. Боржник у звіті фактично заявив, що виконуватиме рішення суду не у спосіб і строки, які визначені законом і судовими актами, а за внутрішньою “черговістю”, що є неправомірним та не може вважатися поважною причиною невиконання. Внутрішній порядок органу державної влади не може змінювати юридичну природу та обов`язковість судового рішення, підміняти собою судовий контроль або встановлювати альтернативні строки виконання судового рішення. Суд першої інстанції не надав належної правової оцінки бездіяльності боржника щодо залучення реального фінансового ресурсу у системі правосуддя, зокрема нерозподілених коштів спеціального фонду Державної судової адміністрації України (надходження від сплати судового збору), про наявність якого боржник був неодноразово повідомлений ще з моменту надходження заяви про встановлення судового контролю та надалі у запереченнях і апеляційних доводах апелянта. За весь час дії судового контролю боржник умисно не ініціював залучення такого ресурсу, хоча в системі існує діючий механізм спрямування коштів спеціального фонду на потреби Служби судової охорони, що додатково підтверджує його недобросовісність та ухилення від виконання. Суд не оцінив істотного факту, що боржнику розподілено кошти на 2026 рік за бюджетною програмою КПКВК 0501150 у сумі 1 912 311,00 гривень, а також відомо про суму безспірного списання органами Державної казначейської служби України у сумі 498 719,60 гривень, після чого залишається 1 413 591,40 гривень, що свідчить про наявність ресурсу для виконання рішення. Боржник, будучи обізнаним про ці суми на момент подання звіту, умисно не повідомив суд про реальний фінансовий ресурс 2026 року та натомість надав суду лише перелік інших судових рішень, які він має намір виконувати на власний розсуд, повністю ігноруючи дію судового контролю за виконанням рішення апелянта. Посилання боржника на безспірне списання коштів Державною казначейською службою України не може бути поважною причиною невиконання, оскільки така ситуація є наслідком попередньої протиправної бездіяльності боржника, є прогнозованою у правовому регулюванні виконання рішень про стягнення коштів і не звільняє боржника від обов`язку забезпечити виконання рішення, яке перебуває під судовим контролем, шляхом активних дій і належного фінансового планування.
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а судове рішення – без змін.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про звільнення керівника Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області від сплати штрафу відповідно до ч.3 ст.382-3 КАС України, виходив з того що під час дослідження звіту про виконання судового рішення також встановлено, що Служба судової охорони зверталась до Державної судової адміністрації як до головного розпорядника із проханням клопотати перед Міністерством фінансів України про виділення додаткових асигнувань для Служби судової охорони на 2025 рік за КЕКВ 2800 “Інші поточні видатки” за КПКВ 0501150 у таких сумах: 1 410 914 420,00 грн. (потреба визначена за рішеннями судів на користь позивачів станом на 09.07.2025 року); 1 418 078 609,00 грн. (потреба визначена за рішеннями судів на користь позивачів станом на 11.08.2025 року); 1 421 880 314,00 грн. (потреба визначена за рішеннями судів на користь позивачів станом на 10.09.2025 року); 1 425 358 815,00 грн. (потреба визначена за рішеннями судів на користь позивачів станом на 09.10.2025 року). Також із звіту та доданих до нього документів вбачається, що до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області надійшов лист Служби судової охорони “Про виплату коштів за судовими рішеннями” вих. №01.30-02.2-94/вн від 13.01.2026 року, у якому зазначено, що Службі затверджено кошторис на 2026 рік за КПКВ 0501150 у сумі 6 094,4 тис. грн. В додатку до листа (від 13.01.2026 року №01.30-02.2-94/вн) зазначено інформацію щодо рішень судів, на задоволення яких у межах затвердженого кошторису Служби судової охорони виділені асигнування. Згідно із вищезазначеним додатком, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 року у справі №160/6451/24, у переліку рішень суду на задоволення яких у межах затвердженого кошторису Служби судової охорони виділені асигнування відсутнє. 
Колегія суддів, надаючи оцінку ухвалі суду в оскарженій позивачем частині, враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо.
Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штраф визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює.
Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про наявність вини, тобто умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях посадової особи суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення саме цієї посадової особи від виконання рішення суду. 
Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи, колегія суддів не вбачає наявності таких підстав.
Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із звітом про виконання судового рішення.
У вказаному звіті відповідач зазначив, що Служба судової охорони просила Державну судову адміністрацію як головного розпорядника клопотати перед Міністерством фінансів України про виділення додаткових асигнувань для Служби судової охорони на 2025 рік за КЕКВ 2800 “Інші поточні видатки” за КПКВ 0501150 у таких сумах: 1 410 914 420,00 грн. (потреба визначена за рішеннями судів на користь позивачів станом на 09.07.2025 року); 1 418 078 609,00 грн. (потреба визначена за рішеннями судів на користь позивачів станом на 11.08.2025 року); 1 421 880 314,00 грн. (потреба визначена за рішеннями судів на користь позивачів станом на 10.09.2025 року); 1 425 358 815,00 грн. (потреба визначена за рішеннями судів на користь позивачів станом на 09.10.2025 року). Однак, на даний час додаткові асигнування не виділено. Разом з тим, Службою судової охорони продовжується проводитися відповідна робота щодо збільшення відповідних асигнувань. Після надходження від ДСА України додаткових асигнувань буде прийнято в установленому порядку рішення про розподіл бюджетних коштів між територіальними управліннями Служби на виконання рішень судів на користь працівників в порядку черги, а саме: за датою набуття рішенням суду законної сили.
Також із звіту та доданих до нього документів вбачається, що до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області надійшов лист Служби судової охорони “Про виплату коштів за судовими рішеннями” вих. №01.30-02.2-94/вн від 13.01.2026 року, у якому зазначено, що Службі затверджено кошторис на 2026 рік за КПКВ 0501150 у сумі 6 094,4 тис. грн. В додатку до листа (від 13.01.2026 року №01.30-02.2-94/вн) зазначено інформацію щодо рішень судів, на задоволення яких у межах затвердженого кошторису Служби судової охорони виділені асигнування. Згідно із вищезазначеним додатком, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 року у справі №160/6451/24, у переліку рішень суду на задоволення яких у межах затвердженого кошторису Служби судової охорони виділені асигнування відсутнє. .
Отже, судом обґрунтовано звільнено керівника відповідача від сплати штрафу відповідно д ч. 3 ст. 382-3 КАС України. 
Доводи, наведені в апеляційній скарзі позивача, колегія суддів відхиляє, оскільки вважає, що боржником - відповідачем у справі вживаються можливі та залежні від нього дії по виконанню рішення суду, прийнятого на користь позивача. 
Крім того, за наведених обставин та враховуючи часткове виконання рішення суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо встановлення нового строку для подання звіту про виконання рішення суду.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2026 в адміністративній справі №160/6451/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 29 травня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 02 червня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко