УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження

11 травня 2026 року 
м. Київ
справа №560/9501/24
адміністративне провадження №К/990/19285/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року
у справі №560/9501/24
за позовом Кам`янець-Подільської міської ради 
до Департаменту містобудування та архітектури Кам`янець-Подільської міської ради, Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янець-Подільської міської ради, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У липні 2024 року Кам`янець-Подільська міська рада звернулася до адміністративного суду з позовом до Департаменту містобудування та архітектури Кам`янець-Подільської міської ради, Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янець-Подільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , скаржниця, третя особа), в якій просила:

1) визнати протиправними та скасувати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки для проектування об`єкта будівництва №1317 від 11 листопада 2019 року, назва об`єкта будівництва: реконструкція незавершеного будівництвом багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення площа Польський ринок, 5/1 в місті Кам`янець-Подільському Хмельницької області, відомості про які внесені до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за реєстраційним номером: МU01:9182-3725-0224-2649, виданих Департаментом містобудування та архітектури Кам`янець-Подільської міської ради;

2) визнати протиправним та скасувати дозвіл на виконання будівельних робіт №ХМ012211130847 від 06 грудня 2021 року, виданий відділом Державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янець-Подільської міської ради на об`єкт «Реконструкція незавершеного будівництвом багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення, площа Польський ринок, 5/1, м. Кам`янець-Подільський, Хмельницька область».

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 позов задоволено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року скасовано рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року і ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

17 березня 2025 року Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янець-Подільської міської ради звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд постанови від 18 лютого 2025 року за нововиявленими обставинами.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року задоволено заяву Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янець-Подільської міської ради про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року за нововиявленими обставинами та скасування цієї постанови у справі №560/9501/24.

Скасовано постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року і ухвалено нове рішення, яким апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року залишено без змін.

Вважаючи постанову суду апеляційної інстанції від 18 лютого 2025 року незаконною, Кам`янець-Подільська міська рада звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 06 серпня 2025 року касаційну скаргу Кам`янець-Подільської міської ради задоволено частково.

Скасовано рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року, а справу №560/9501/24 направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

ФОП ОСОБА_1 також звернулася з касаційною скаргою на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 05 серпня 2025 року касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року у справі №560/9501/24 і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заяви Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янець-Подільської міської ради про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року, якою скасовано рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року, залишено в силі.

За наслідками нового розгляду рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року, позов задоволено.

Не погодившись з рішеннями судів першої і апеляційної інстанцій, ФОП ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Воєвідко Максим Ярославович, 28 квітня 2026 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулася через підсистему ЄСІКС «Електронний суд» з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

На обґрунтування касаційної скарги скаржниця зазначає, що суди першої і апеляційної інстанцій неправильно застосували положення статті 41 Конституції України, статті 29, частини четвертої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI (далі - Закон №3038-VI), статті 2, частини другої статті 12, статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV (далі - Закон №1952-IV), статей 317, 319, 321, 328, 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а також не врахували висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 12 березня 2019 року у справі №911/3594/17, та висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 24 січня 2020 року у справі №910/10987/18, від 20 лютого 2018 року у справі №917/553/17, від 27 лютого 2018 року у справі №925/1121/17, від 03 квітня 2018 року у справі №922/1645/18, від 17 квітня 2019 року у справі №916/675/15, від 14 жовтня 2019 року у справі №910/6642/18, від 05 вересня 2024 року у справі №600/7509/21-а.

Скаржниця стверджує, що положення абзацу першого частини четвертої статті 34 Закону №3038-VI дають можливість здійснювати реконструкцію об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. На думку касатора, вимога щодо наявності замовника - органу державної влади чи місцевого самоврядування, стосується виключно комплексної реконструкції кварталів застарілого житлового фонду та нового будівництва об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури. Наведена позиція ґрунтується на висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2024 року у справі №600/7509/21-а.

Скаржниця також зазначає, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а лише офіційним підтвердженням державою вже набутих особою фактів. Крім того, анулювання рішення про державну реєстрацію не означає припинення самого права власності, яке було набуте на законних підставах (на підставі декларації про початок будівництва від 11 травня 2010 року та технічного паспорта від 06 квітня 2014 року, які є чинними). Скаржниця посилається на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №911/3594/17, постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі №925/1121/17 та від 17 квітня 2019 року у справі №916/675/15, від 24 січня 2020 року у справі №910/10987/18.

Разом з тим ФОП ОСОБА_1 зазначає, що суди попередніх інстанцій не застосували частину другу статті 12 Закону №1952-IV, згідно з якою у разі невідповідності відомостей реєстру документам, на підставі яких проведені дії, пріоритет мають саме документи. Скаржник стверджує, що суди не врахували правові висновки щодо статусу відомостей у Державному реєстрі, викладені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №917/553/17, від 03 квітня 2018 року у справі №922/1645/18.

Скаржниця вказує на порушення принципу «належного урядування» та концепції «легітимного очікування» в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки, на її думку, ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а не на особу, особливо коли реконструкція проводилася на підставі укладеного з міською радою договору, а об`єкт на момент подання позову готовий на 90% та введений в експлуатацію.

Обґрунтування також містить посилання на те, що реконструкція здійснювалася в межах існуючих фундаментів, вартість яких була офіційно відшкодована ОСОБА_1 до міського бюджету згідно з актом прийому-передачі майна від 10 березня 2021 року, що підтверджує правомірність дій забудовника та відсутність підстав для скасування дозвільних документів.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить Верховний Суд скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, враховуючи доводи скаржника, зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, а також положення статті 129 Конституції України, якою передбачено право на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року, з метою з`ясування правильного застосування судом положень частини четвертої статті 34 Закону №3038-VI, частини другої статті 12 Закону №1952-IV, статей 317, 319, 321, 328, 392 ЦК України, а також необхідності застосування висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 12 березня 2019 року у справі №911/3594/17, та висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 24 січня 2020 року у справі №910/10987/18, від 20 лютого 2018 року у справі №917/553/17, від 27 лютого 2018 року у справі №925/1121/17, від 03 квітня 2018 року у справі №922/1645/18, від 17 квітня 2019 року у справі №916/675/15, від 14 жовтня 2019 року у справі №910/6642/18, від 05 вересня 2024 року у справі №600/7509/21-а.

Верховний Суд також зазначає, що справа має значний суспільний інтерес, а перегляд оскаржуваного судового рішення у касаційному порядку у цій справі може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується відповідним пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 є особою, яка звільнена від сплати судового збору за подання касаційної скарги у справі №560/9501/24 на підставі пункту 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Суд також звертає увагу на необхідності реєстрації учасників справи в ЄСІКС. Відповідно до частини шостої статті 18 КАС України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, подає процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не визначено цим Кодексом.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З огляду на вищезазначені положення процесуального закону, запровадження на всій території України воєнного стану, а також з метою процесуальної економії, Суд рекомендує ФОП ОСОБА_1 зареєструвати електронний кабінет у підсистемі ЄСІКС «Електронний суд».

Інструкція користувача Електронного суду розміщується на веб-сторінці технічної підтримки користувачів ЄСІКС за веб-адресою https://wiki.court.gov.ua.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року у справі №560/9501/24 за позовом Кам`янець-Подільської міської ради до Департаменту містобудування та архітектури Кам`янець-Подільської міської ради, Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янець-Подільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

2. Витребувати з Хмельницького окружного адміністративного суду справу №560/9501/24.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 145 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді С.М. Чиркін

В.М. Шарапа