Справа № 204/9408/25
Провадження № 2/204/606/26 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
49006, м. Дніпро, проспект Лесі Українки 77-б тел. (056) 371 27 02, inbox@kg.dp.court.gov.ua 
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст) 

05 травня 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі:
головуючої судді     Чудопалової С.В.
за участю секретаря судового засідання Янчук П.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ), в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 (адреса місця знаходження: АДРЕСА_2 )до ОСОБА_3 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ), треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради (адреса місця знаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, просп.Мира, буд. 70)про позбавлення батьківських прав,-
В С Т А Н О В И В:

Позивач, в інтересах якої діє представник адвокат Климчук А.В. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав стосовно їх малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що 21.10.2011 між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До серпня 2018 сторони проживали однією сім`єю, однак з цього часу відповідач ОСОБА_3 залишив сім`ю та фактично припинив участь у житті житини. Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 15.11.2019 шлюб між сторонами було розірвано. 06.04.2020 судом було видано судовий наказ про стягнення з відповідача ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини у розмірі частки від доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виконавчий документ було передано 21.07.2020 до органу державної виконавчої служби для примусового виконання. Згідно з матеріалами виконавчого провадження відповідач  ОСОБА_3 на утримання сина аліменти не сплачував починаючи з лютого 2020. Крім того, позивач  ОСОБА_1 двічі зверталася до суду щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, пов`язаних із її лікуванням та розвитком. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, її життям, станом здоров`я та розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Після початку збройної агресії та бойових дій на території України позивач разом із дитиною була вимушена виїхати за кордон до Швеції, де вони наразі і проживають . Позивачці  ОСОБА_1 та дитині  ОСОБА_4 було видано посвідки на проживання, крім того, позивачка була офіційно працевлаштована. Дитина  ОСОБА_4 навчається у школі, влаштований на заняття з боксу та проходить лікування за місцем проживання, оскільки має хворобу, а саме вроджену катаракту, косоокість і алергію, однак відповідач жодної участі у забезпеченні потреб дитини не бере. Крім того, позивачка отримує допомогу на утримання дитини, а також аліменти на сина від уряду Швеції. Відповідач  ОСОБА_3 не виконує свої батьківських обов`язків, не утримує дитину, не надає матеріальної допомоги та не бере участі в належному вихованні. У зв`язку з чим, позивач вимушена звернулася до суду із відповідним позовом. 
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 09.09.2025 відкрито провадження у справів порядку загального позовного провадження.
Суд протокольною ухвалою від 01.12.2025 закрив підготовче провадження по справі та призначив справу до розгляду по суті. 
Позивач та її представник адвокат Климчук А.В. надіслали клопотання до суду про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проти ухвалення заочного рішення не заперечували.           Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений у встановленому законом порядку, а саме шляхом оголошення на сайт. Правом надати відзив не скористався, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду позивача та його представника ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської радив судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Надіслав до суду пояснення, де зазначив що через окупацію міста комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Міської ради не функціонує, з огляду на це надати суду письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно дитини наразі неможливо.
Свідок ОСОБА_5 , допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції пояснила, що в період спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 останній брав пасивну участь у вихованні дитини. Крім того вказала, що подружжя  ОСОБА_6 припинили спільне проживання ще у 2018, а у 2019 шлюбні відносини були офіційно розірвано. З того часу відповідач ОСОБА_3 не бере участі в житті дитини. Крім того, свідок зазначила, що ОСОБА_1 на даний час проживає у Швеції, у м. Стокгольм разом із сином ОСОБА_4 . 
Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язкуз неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.        Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, свідка, з`ясувавши дійсні обставини справи, приходить до наступного висновку.       Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 , мати – ОСОБА_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження дитини Серії НОМЕР_1 (а.с.16). 
Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 15.11.2019шлюб між сторонами було розірвано(а.с.18-19).
Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 09.09.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.07.2021 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , (а.с.74).
Згідно з довідкою, виданої Медичним центром Саріо у Хегдаленівід 07.08.2025 ОСОБА_4 є пацієнтом оздоровчого центру Медичний центр Саріо у Хегдалені в Стокгольмі, Швеція. У 2022-2024 він був пацієнтом очної лікарні S:tEriks через катаракту (а.с.56 на зворотному аркуші).
Згідно довідки, виданої Департаментом освіти Стокгольма від 04.05.2022 ОСОБА_4 навчається в 9 класі у Швецькій школі. (а.с.52 на зворотному аркуші). 
Згідно з довідкою про прийняття на роботу, ОСОБА_1 працює в компанії Нагельгледь АБ на постійній основі з 01.06.2024. За місцем роботи зарекомендувала себе як уважний, відповідальний і компетентний співробітник,що підтверджується характеристикою з компанії Нагельгледь АБвід 05.05.2025 (а.с. 49).
Згідно з довідкою, виданою органом соціального страхування від 18.12.2024 та довідкою, виданою Агентством соціального страхування від 18.12.2024 позивачка отримує допомогу на утримання дитини в розмірі 1250 крон на місяць для ОСОБА_4 , 20120904-8634, починаючи з серпня 2024 (а.с. 58-61).
Крім того, були видані посвідки на проживання Швеції № НОМЕР_2 відносно позивачки ОСОБА_1 та посвідки на проживання в Швеції відносно сина ОСОБА_4 № НОМЕР_3 (а.с. 42-45) 
Згідно листа Волноваського відділу державної виконавчої служби у Волноваському районі Донецької області, вбачається що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №62610394 з примусового виконання виконавчого листа № 221/869/20, який видано 17.07.2020 року Волноваським районним судом Донецької області щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі частини з усіх видів заробітку та згідно розрахунку, заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.06.2025 боржника ОСОБА_3 складає 172 157,56 грн. (а.с. 34-38).
Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, згідно до положень ст. 7 СК України.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно до ст. 20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою.
Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом.
Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України).Ч .4 ст. 155 СК України, передбачено, що ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Тлумачення змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.         Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_3 з лютого 2020 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_4 , участі його вихованні, утриманні, лікуванні та розвитку не бере, матеріальної допомоги належним чином не надає, аліменти не сплачує, у зв`язку з чим утворилась значна заборгованість. Всі питання, пов`язані з лікуванням, навчанням, розвитком та забезпеченням належних умов проживання дитини, вирішуються виключно позивачкою ОСОБА_1 , яка самостійно утримує сина та забезпечує його потреби.   Отже біологічний батько добровільно пішов з життя своєї дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до нього та його внутрішнього світу, не сприяє створенню умов для отримання ним розвітку та освіти. І це триває протягом близько п`яти років. Тривала розлука мала наслідком розрив психоемоційних зв`язків між батьком та сином . 
Враховуючи зазначені обставини , суд дійшов висновку, що поведінка відповідача ОСОБА_3 свідчить про свідоме ухилення від батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав щодо сина ОСОБА_4 ..
З метою захисту найвищих інтересів дітей, для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, а також рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд вважає, що позов про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню.
Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211, 20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 20, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, т. 51 Конституції України, ст. ст. 11, 60, 212-215, 263-265, 280 - 282, 288 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 166 СК України, суд, -
УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради про позбавлення батьківських прав- задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітнього сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ,(адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 );
Представник позивача - ОСОБА_2 (адреса місця знаходження: АДРЕСА_2 );
Відповідач – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 );
Третя особа –Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, ЄДРПОУ 04052784, (адреса місця знаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, просп.Мира, буд. 70).

Суддя        С.В. Чудопалова