ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/3960/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
До Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі також - позивач) до Державної казначейської служби України (надалі також - відповідач), відповідно до якої просить:
визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.03.2025 у справі № 757/25182/23-ц на підставі виконавчого листа від 29.01.2026 у справі № 757/25182/23-ц;
зобов`язати Державної казначейської служби України негайно виконати постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.03.2025 у справі № 757/25182/23-ц на підставі виконавчого лист від 29.01.2026 у справі № 757/25182/23-ц шляхом виплати коштів, стягнутих постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.03.2025 у справі № 757/25182/23-ц, за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504030.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що відповідачем протиправно невиконано постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.03.2025 у справі № 757/25182/23-ц на підставі виконавчого листа від 29.01.2026 у справі № 757/25182/23-ц шляхом виплати коштів, стягнутих постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.03.2025 у справі № 757/25182/23-ц, за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504030.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року заперечення представника відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишено без задоволення.
У відзиві на позовну заяву з додатками /а.с. 29-32/ представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог, наголошував, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та «Про Державний бюджет України на 2026 рік» не передбачені видатки на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі в результаті прийняття органом державної влади нормативно-правового акта, що був визнаний неконституційним, що унеможливлює виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/25182/23-ц. Казначейство, переймаючись проблематикою, пов`язаною зі значною тривалістю невиконання рішень судів у зазначеній категорії справ, постійно звертається до Міністерства фінансів України листами, зокрема, від 30.03.2025 № 5-05-1-05/7087, від 22.10.2025 № 5-05-1-05/7087 з проханням щодо визначення механізму відшкодування фізичній особі шкоди завданої законом, що визнаний неконституційним та встановлення бюджетних призначень у законі про Державний бюджет України на зазначену мету. Однак, станом на цей час залишається нагальним питання щодо механізму відшкодування та внесення відповідних змін до Закону України «Про Держаний бюджет України на 2026 рік». З огляду на вищезазначене, після визначення порядку відшкодування шкоди, завданої фізичній особі в результаті прийняття органом державної влади нормативно-правового акта, що був визнаний неконституційним, та встановлення у Державному бюджеті України відповідних бюджетних асигнувань на зазначену мету, Казначейство матиме можливість здійснити заходи щодо виконання виконавчого листа у справі № 757/25182/23-ц. Крім того, Казначейство листом від 02.03.2026 № 5-11-11/5584 повідомило ОСОБА_1 , що Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», бюджетні призначення на відшкодування шкоди, заподіяної законом, що визнаний неконституційним, не передбачені /а.с. 28-31/.
Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (надалі також – КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За відсутності невирішених клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.
Верховним Судом постановою від 19.03.2025 у справі № 757/25182/23-ц, серед іншого, стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 8000 грн грошової компенсації моральної шкоди /https://reyestr.court.gov.ua/Review/129310609/.
Печерським районним судом м. Києва на виконання постанови Верховного Суду від 19.03.2025 видано виконавчий лист від 29.01.2026 у справі № 757/25182/23-ц, який Позивачем подано на виконання до Казначейства /а.с. 32-35/ та 20.02.2026 зареєстровано за вх. № П-11-609.
Листом від 02.03.2026 № 5-11-11/5584 ОСОБА_1 повідомлено відповідачем, що станом на сьогоднішній день законодавством не визначено джерело та порядок відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним. Враховуючи викладене вище, безспірне списання коштів за судовим рішенням у справі № 757/25182/23-ц може бути здійснене виключно з моменту визначення механізму відшкодування шкоди у зазначеній вище категорії справ та встановлення відповідних бюджетних призначень у законі про Державний бюджет України /а.с.7-8/.
Вважаючи свої права порушеними бездіяльністю Державної казначейської служби України щодо невиконання постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.03.2025 у справі № 757/25182/23-ц на підставі виконавчого листа від 29.01.2026 у справі № 757/25182/23-ц, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05 червня 2012 року № 4901-VI (далі - Закон № 4901-VI) держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).
Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Частиною другою, четвертою статті 3 Закону № 4901-VI обумовлено, що стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.
Відповідно до пункту 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок № 845) безспірне списання - це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Пунктом 35 Порядку № 845 визначено, що казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації): шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду; шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень; шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності; різниці між сумою коштів, що надійшли до державного бюджету від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, та сумою, встановленою у судовому рішенні; шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок кримінального правопорушення.
В силу положень пункту 38 Порядку № 845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.
За приписами пункту 39 Порядку № 845 у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом одного місяця з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України або виділення коштів з резервного фонду державного бюджету на зазначену мету. Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України або рішенням про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету.
В силу пункту 49 Порядку № 845 у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України. Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України. Казначейство зберігає виконавчі документи до виконання їх у повному обсязі.
Зміст спірних правовідносин, які склались у цій справі зводиться до бездіяльності з виконання постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.03.2025 у справі № 757/25182/23-ц на підставі виконавчого листа від 29.01.2026 у справі № 757/25182/23-ц.
Листом від 02.03.2026 № 5-11-11/5584 ОСОБА_1 повідомлено відповідачем, що станом на сьогоднішній день законодавством не визначено джерело та порядок відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним. Враховуючи викладене вище, безспірне списання коштів за судовим рішенням у справі № 757/25182/23-ц може бути здійснене виключно з моменту визначення механізму відшкодування шкоди у зазначеній вище категорії справ та встановлення відповідних бюджетних призначень у законі про Державний бюджет України /а.с.7-8/.
Слід зазначити, що обов`язок держави відшкодувати шкоду, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень виникає з правовідносин, суть яких можна охарактеризувати як деліктні, а вид юридичної відповідальності - цивільно-правовий. У цих правовідносинах боржником є держава, яка реалізує свій обов`язок щодо відшкодування шкоди (на підставі судового рішення через Державну казначейську службу України, тоді як гарантії держави щодо виконання судових рішень і виконавчих документів, боржником за якими є, зокрема, державний орган, а також участь Державної казначейської служби України у цьому процесі мають інше призначення та завдання. В останньому випадку виконання судових рішень щодо стягнення коштів покладено на органи казначейства як на органи, які здійснюють казначейське обслуговування рахунків відповідного державного органу. Боржником в такому випадку є державний орган, який несе зобов`язання перш за все своїм коштом в межах асигнувань з державного бюджету, що і зумовлює участь Державної казначейської служби України у виконанні таких судових рішень.
Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі № 804/2076/17.
Суд критично оцінює доводи відповідача про направлення до Міністерства фінансів України листами, зокрема, від 30.03.2025 № 5-05-1-05/7087, від 22.10.2025 № 5-05-1-05/7087 з проханням щодо визначення механізму відшкодування фізичній особі шкоди завданої законом, що визнаний неконституційним та встановлення бюджетних призначень у законі про Державний бюджет України на зазначену мету, виходячи з наступного.
Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
При вирішенні справи суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovdandPine v. The Czech Republic), "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), "Трго проти Хорватії" (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу "належного урядування", згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Оскільки держава не виконала свій обов`язок запровадити відповідну внутрішню процедуру, що сприяло б юридичній визначеності у спірних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» за КПКВ 3504030 передбачені видатки для Державної казначейської служби України на заходи щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб у розмірі 150000,00 грн. 
Належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості виконання постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.03.2025 у справі № 757/25182/23-ц шляхом виплати коштів саме за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504030 суду не надано.
Виходячи з викладеного, суд, констатуючи бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.03.2025 у справі № 757/25182/23-ц на підставі виконавчого листа від 29.01.2026 у справі № 757/25182/23-ц, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача виконати постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.03.2025 у справі № 757/25182/23-ц на підставі виконавчого листа від 29.01.2026 у справі № 757/25182/23-ц шляхом виплати коштів, стягнутих постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.03.2025 у справі № 757/25182/23-ц, за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504030.
Водночас, підстав для задоволення вказаних позовних вимог в частині "негайно" не має з огляду на те, що вказане рішення не відноситься до випадків передбачених статтею 371 КАС України.
Відтак, позовні вимог в цій частині підлягають задоволенню частково.
Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Оскільки позивач від сплати судового збору звільнений, а відповідач доказів понесення судових витрат суду не надав, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Державної казначейської служби України (вул. Бастіонна, буд.6, м. Київ, Київська область,01601, ідентифікаційний код 37567646) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.03.2025 у справі № 757/25182/23-ц на підставі виконавчого листа від 29.01.2026 у справі № 757/25182/23-ц.
Зобов`язати Державної казначейської служби України виконати постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.03.2025 у справі № 757/25182/23-ц на підставі виконавчого листа від 29.01.2026 у справі № 757/25182/23-ц шляхом виплати коштів, стягнутих постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.03.2025 у справі № 757/25182/23-ц, за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504030.
В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України. 

Суддя	 	І.Г. Ясиновський