КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/216/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі – відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.06.2025 №521330-24/11-23.
В обґрунтування вимог зазначено, що контролюючим органом при визначенні мінімального податкового зобов`язання (далі – МПЗ) за податковим повідомленням-рішенням від 30.06.2025 №521330-24/11-23 неправомірно враховано повний календарний 2024 рік, тоді як, з огляду на державну реєстрацію переходу права користування земельною ділянкою (емфітевзис) 18.04.2024, МПЗ мало визначатися лише за період з 01.01.2024 по 31.03.2024. Крім того, позивач вказує, що розрахунок здійснено з використанням нормативної грошової оцінки (НГО) станом на 2025 рік, що призвело до завищення податкового зобов`язання.
Представник відповідача подав відзив, у якому заперечив проти позову, вказавши, що МПЗ за 2024 рік було визначено відповідно до вимог Податкового кодексу України, виходячи з площі земельної ділянки та мінімального встановленого рівня МПЗ (1400 грн за 1 га) згідно з пунктом 74 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України. Також вказав, що через ненадання позивачем витягу про НГО розрахунок здійснено на підставі наявних даних інформаційних систем та відомостей Держгеокадастру, що відповідає чинному порядку (а.с.26-29).
Фактичні обставини справи, встановлені судом. 
Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3522580300:02:000:0621 загальною площею 11,78 га (а.с.40).
18.04.2024 між позивачем та іншим суб`єктом господарювання було укладено договір емфітевзису, який зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав від 22.04.2024 №375270001 та №375268834 (а.с.44-46зв.). 
30.06.2025 ГУ ДПС у Кіровоградській області прийнято податкове повідомлення-рішення №521330-24/11-23, яким визначено позивачу суму МПЗ за 2024 рік у розмірі 16 492,00 грн, розраховану виходячи з площі земельної ділянки 11,76 га та мінімального податкового навантаження 1400 грн за 1 га (а.с.47, 47зв.).
Незгода позивача з таким рішення зумовила його звернення до суду з даним позовом. 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу, є Податковий кодекс України (далі – ПК України).
Законом України 30.11.2021 року № 1914-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості-бюджетних надходжень" з метою забезпечення збалансованості бюджетних надходжень шляхом підвищення ефективності використання економічних ресурсів країни, а також усунення прогалин чинного законодавства, для платників податків - фізичних осіб, у яких у власності та/або користуванні (оренді, суборенді, емфітевзисі, постійному користуванні) є земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь, введено поняття мінімального податкового зобов`язання (далі – МПЗ). 
Відповідно до пункту 64 розділу XX Перехідних положень ПК України першим роком, за який визначається МПЗ, є 2022 рік.
Платниками у частині МПЗ є резидент, який володіє та/або користується (орендує (суборендує), на умовах емфітевзису, постійно користується) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь (підпункт162.1.11 пункту 162.1 статті 162 ПК України). 
Пунктом 170.14 статті 170 ПК України встановлено порядок особливості визначення загального мінімального податкового зобов`язання платників податку - власників, орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь. 
Відповідно до підпункту 170.14.1 пункту 170.14 статті 170 ПК України для платників податку - власників, орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, не переданих такими особами в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування на підставі договорів, укладених, та зареєстрованих відповідно до законодавства, загальне мінімальне податкове зобов`язання визначається контролюючим органом.
Водночас, у разі передачі таких земельних ділянок в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування на підставі договорів, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, їх розмір враховується при визначенні загального мінімального податкового зобов`язання орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) таких земельних ділянок у порядку, встановленому цим Кодексом (підпункт 170.14.2 пункту 170.14 статті 170 ПК України).
Відповідно до підпункту 170.14.3 пункту 170.14 статті 170 ПК України мінімальне податкове зобов`язання обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та/або на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій відповідних документів платника податків, зокрема документів, що підтверджують право власності/користування. 
Відповідно до підпункту 38-1.1.1 пункту 38-1.1 статті 38 ПК України МПЗ щодо земельної ділянки, нормативна грошова оцінка якої проведена, обчислюється за формулою:
МПЗ = НГОд x К x М / 12,
де: 
МПЗ - мінімальне податкове зобов`язання;
НГОд - нормативна грошова оцінка відповідної земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом для справляння плати за землю;
К - коефіцієнт, який становить 0,05;
М - кількість календарних місяців, протягом яких земельна ділянка перебуває у власності, оренді, користуванні на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) платника податків.
Разом з тим, з метою створення у період дії воєнного стану умов для належного забезпечення функціонування економіки, а також належного наповнення дохідної частини бюджету за рахунок надходження податкових платежів Законом України від 10.10.2024 року № 4015-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану" було доповнено підрозділ 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України пунктом 74 такого змісту: 
"74. Установити, що при визначенні мінімального податкового зобов`язання у період з 1 січня 2024 року по 31 грудня року, у якому буде припинено або скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, сума мінімального податкового зобов`язання, визначена відповідно до підпунктів 38-1.1.1 і 38-1.1.2 статті 38-1 цього Кодексу, не може становити менше 700 гривень з 1 гектара, а для земельних ділянок, у площі яких частка ріллі становить не менше 50 відсотків, - 1400 гривень з 1 гектара.
Дія цього пункту не поширюється на земельні ділянки, земельні частки (паї), що розташовані на територіях можливих бойових дій, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.".
З огляду на наведене, на переконання суду, запровадження парламентом України ретроактивної дії внесених змін до податкового законодавства, якими на 2024 рік було запроваджено "мінімальний поріг" для розрахунку мінімального податкового зобов`язання (МПЗ), щоб сума податку з одного гектара не була нижчою за визначену межу, навіть якщо за стандартною формулою виходить менше, відповідали законній політичній меті – мобілізації коштів для цілей національної безпеки в умовах воєнного стану в Україні та збройної агресії рф. 
Судом встановлено, що відповідачем 30.06.2025 винесено податкове повідомлення-рішення № 521330-24/11-23, яким позивачу визначено МПЗ за 2024 рік щодо земельної ділянки площею 11,78 га у розмірі 16 492,00 грн. Такий розрахунок здійснено з урахуванням мінімального показника 1400 грн за 1 гектар відповідно до пункту 74 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, із застосуванням формули 11,78 х 1400 = 16 492,00 грн.
Застосування відповідачем вимог пункту 74 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України є правомірним, оскільки вказана норма права прямо встановлює мінімальний поріг МПЗ у розмірі 1400 грн за 1 гектар для відповідних земельних ділянок, незалежно від строку їх перебування у власності чи користуванні. Відтак, застосування контролюючим органом зазначеного мінімального показника при розрахунку МПЗ є таким, що відповідає чинному законодавству. 
Крім того, судом враховано те, що встановлення такого мінімального розміру МПЗ здійснено законодавцем з метою забезпечення збалансованості бюджетних надходжень в умовах воєнного стану та спрямоване на належне наповнення державного бюджету, що узгоджується із загальними конституційними обов`язками платників податків. 
Доводи позивача щодо використання відповідачем нормативної грошової оцінки станом на інший період не спростовують правильності визначення суми МПЗ, оскільки така оцінка у даному випадку не була визначальним елементом розрахунку, а отже не могла призвести до зміни розміру податкового повідомлення-рішення.
Оцінюючи доводи позивача щодо необхідності визначення МПЗ лише за період до передачі земельної ділянки в користування (емфітевзис), суд зазначає таке.
Дійсно, положення пункту 38-1.4 статті 38-1 ПК України передбачають особливості визначення МПЗ у разі переходу права власності або користування протягом календарного року. Водночас, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню спеціальна норма пункту 74 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України (у редакції Закону України від 10.10.2024 № 4015-IX), яка встановлює мінімальний розмір податкового зобов`язання з 1 гектара земельної ділянки у період дії воєнного стану. 
Таким чином, доводи позивача про необхідність пропорційного визначення МПЗ залежно від кількості місяців користування земельною ділянкою ґрунтуються на ігноруванні спеціальної норми пункту 74 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, яка прямо встановлює мінімальний поріг МПЗ та має пріоритет над загальними правилами.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 30.06.2025 № 521330-24/11-23 прийнято відповідачем у межах наданих повноважень, на підставі і у спосіб, визначені законодавством, із правильним застосуванням норм Податкового кодексу України, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні. 
Керуючись ст.ст.139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, - 

В И Р І Ш И В:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (вул. Велика, Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006, ЄДРПОУ ВП 43995486) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України. 

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду А.В. САГУН