П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4186/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Комар Павло Анатолійович 
Суддя-доповідач - Томчук А.В. 
30 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Томчука А.В. 
суддів: Драчук Т. О.  Савицької Н.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 25.09.2024 № 905310121155 про відмову в перерахунку пенсії; 
- зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області призначити та виплачувати з 16.09.2024 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" в розмірі 60 % від заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, врахувавши посадовий оклад голови територіальної громади із загальною чисельністю населення до 15 тисяч осіб та надбавку за ранг посадової особи відповідної категорії, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.03.2026 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність прийнятого відповідачем рішення про відмову у переведенні на бажаний позивачем вид пенсії, зазначивши, що позивачем ні відповідачу, ні до суду не надано довідок про заробітну плату, необхідних для здійснення переведення (перерахунку) пенсії.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.03.2026 у справі № 120/4186/25 та ухвалити нове рішення, яким визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 25.09.2024 № 905310121155 про відмову в перерахунку пенсії; зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області призначити та виплачувати з 16.09.2024 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" в розмірі 60 % від заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, врахувавши посадовий оклад голови територіальної громади із загальною чисельністю населення до 15 тисяч осіб та надбавку за ранг посадової особи відповідної категорії, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального права, суд неправильно встановив обставини, що мають значення для справи.
ГУ ПФУ у Вінницькій області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечило щодо доводів та мотивів такої скарги та просило залишити оскаржуване судове рішення без змін. У відзиві зазначено, що під час розгляду заяви позивача органом Пенсійного фонду встановлено, що при проведенні перерахунку (переведення) з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" розмір пенсії позивача зменшиться, тому таке переведення є недоцільним. Крім того, відповідач зазначив, що позовні вимоги щодо зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з урахуванням конкретних складових заробітної плати є передчасними, оскільки першочергово спір виник щодо права позивача на пенсію державного службовця, яке відповідачем не визнано. Також відповідач послався на те, що позивачем не надано довідок про заробітну плату, необхідних для обчислення пенсії.
Інших заяв від учасників справи до суду не надходило.
З урахуванням приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV. 
16.09.2024 позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України з заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".
Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області № 905310121155 від 25.09.2024 позивачу відмовлено у переведенні з пенсії за віком згідно Закону № 1058-IV на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" у зв`язку з недоцільністю такого переведення, оскільки розмір пенсії після переведення зменшується (становитиме 3602,48 грн замість 6476,82 грн).
Не погоджуючись із рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.
Приписами частин першої - третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно зі статтею 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
01.01.2016 набув чинності Закон № 889-VIII, підпунктом 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону № 1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено право певної категорії державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій державних службовців.
Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 (далі - Порядок № 622). Пунктом 4 Порядку № 622 визначено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, — заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).
Пунктом 2.10 Порядку № 22-1 визначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
Додатком 5 до Порядку № 22-1 затверджена форма довідки про заробітну плату для призначення пенсій.
Аналізуючи оскаржуване рішення відповідача, колегія суддів зазначає, що ГУ ПФУ у Вінницькій області рішенням від 25.09.2024 № 905310121155 відмовило позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з підстави недоцільності такого переведення, оскільки розмір пенсії після переведення зменшується.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що чинне законодавство не містить такої підстави для відмови у переведенні з одного виду пенсії на інший, як "недоцільність" переведення у зв`язку зі зменшенням розміру пенсії. Стаття 45 Закону № 1058-IV передбачає право особи на переведення з одного виду пенсії на інший за її заявою, і це право не може бути обмежене пенсійним органом з мотивів доцільності чи недоцільності. Вибір виду пенсії є правом особи, а не дискреційним повноваженням пенсійного органу.
Більше того в силу частини 4 "Прикінцевих положень" Закону № 1058 у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що для реалізації права на переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" особа повинна відповідати умовам, визначеним статтею 37 Закону № 3723-XII та пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, а також подати необхідні документи, передбачені Порядком № 22-1.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачем ні при зверненні до пенсійного органу, ні до суду не було надано довідок про заробітну плату, необхідних для обчислення розміру пенсії державного службовця. Зазначена обставина апелянтом в апеляційній скарзі не спростована.
Відповідно до частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. Пунктом 4 Порядку № 622 визначено порядок обчислення розміру пенсії державного службовця, який передбачає врахування конкретних складових заробітної плати (посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років, інші виплати), що потребує відповідного документального підтвердження.
Таким чином, без надання довідок про заробітну плату пенсійний орган позбавлений можливості здійснити обчислення розміру пенсії державного службовця у порядку, визначеному Порядком № 622, та здійснити переведення на інший вид пенсії.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" в розмірі 60 % від заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, врахувавши посадовий оклад голови територіальної громади із загальною чисельністю населення до 15 тисяч осіб та надбавку за ранг посадової особи відповідної категорії, колегія суддів зазначає, що зазначена вимога є передчасною, оскільки питання про конкретний розмір та порядок обчислення пенсії може бути вирішено лише після встановлення права на відповідний вид пенсії та надання всіх необхідних документів для її обчислення. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 12.09.2023 у справі № 560/8328/22.
Крім того, колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить конкретних доводів щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права. Апелянт обмежився загальним посиланням на те, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального права та що суд неправильно встановив обставини, що мають значення для справи, проте не зазначив, у чому саме полягає таке порушення та які саме обставини встановлено неправильно. Жодного нового доказу чи аргументу, який би спростовував висновки суду першої інстанції, апелянтом не наведено.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, надав пояснення щодо підстав прийняття оскаржуваного рішення.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки позивачем не надано необхідних документів (довідок про заробітну плату) для здійснення переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", а вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію з урахуванням конкретних складових заробітної плати є передчасними.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статей 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до положень статті 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.  

Головуючий	 		Томчук А.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Савицька Н.В.