ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
26 травня 2026 року
м. Харків
справа № 615/2913/25
провадження № 22-ц/818/2822/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Тичкової О.Ю.
суддів: Пилипчук Н.П., Мальований Ю.М.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 27 січня 2026 року у складі судді Левченка А.М.,-
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 доходу (заробітку) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання у навчальному закладі.
В обґрунтування позову зазначено, що 23.09.2006 року між нею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який був зареєстрований 23 вересня 2006 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 14.10.2011 року, що підтверджується копією рішення Валківського районного суду Харківської області суду по справі №2006/2-514/2011. Дитина проживає разом з матір`ю. Відповідно до рішення Валківського районного суду Харківської області від 28.11.2011 року у справі №2006/2-547/11 з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 22.07.2025 року у справі №615/1197/25 змінено розмір аліментів та стягнуто на дитини 1/4 всіх видів доходу відповідача до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_5 після досягнення повноліття продовжує навчатись на 3 курсу Комунального закладу охорони здоров`я «Харківський обласний медичний фаховий коледжу», отже не може самостійно утримувати себе.
Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 27 січня 2026 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 24.11.2025 року і до припинення навчання ОСОБА_4 , але не довше ніж до досягнення нею 23 років.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.
Виконання рішення негайне суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. 
Рішення мотивоване тим, що відповідно до ст. 182 СК України, виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, розмір аліментів 1/4 частки з усіх видів доходів (заробітку) відповідача сприятиме гармонійному, фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати. Також, аліменти у зазначеному розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дитини тощо та їх розмір не буде надто обтяжливим для відповідача.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб на час розгляду справи, починаючи з 24.11.2025 і до припинення навчання, а саме до 30.06.2026 року. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у позивача на утримання перебуває троє неповнолітніх дітей та дружина. Визначений судом розмір аліментів становить його в скрутне матеріальне становище та не відповідає вимогам законодавства. На початку 2026 році у відповідача була контузія та він знаходиться в медичній частині, але у зв`язку з проходженням військової служби не мав можливості надати підтверджуючи докази в суд першої інстанції. Позивачка є особою працездатного віку та отримує постійний дохід . Крім того, суд в резолютивній частині рішення не вказав дату закінчення навчання повнолітньої дитини. До апеляційної скарги надає копії: первинної медичної карти №5/3166, медичні карти стаціонарного хворого №2613 та 4871, довідка військової частини НОМЕР_1 . 
16.03.2026 ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу в якій просить, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін. Зазначила, що суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до змісту норми ст. 83 ЦПК України усі докази сторона має надавати вчасно до суду першої інстанції. 
Нормою частини 7 статті 81 ЦПК України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Надання вперше до суду апеляційної інстанції доказів у відповідь на аргументи суду, відсутність посилання на ці докази у суді першої інстанції усувають відповідальність суду за незастосування частини 7 статті 81 ЦПК України, таку процесуальну поведінку суд апеляційної інстанції розцінює, як зловживання процесуальним правом, яке відповідно до ст. 44 ЦПК України є неприпустимим та порушує принцип рівності сторін, який є елементом принципу змагальності сторін, ст. 12 ЦПК України.
Крім того, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, лише якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, у даному випадку таких винятків не встановлено, ризики від недобросовісної процесуальної поведінки відповідача не можуть покладатися на іншу сторону спору, а тому відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не приймає надані відповідачем невчасно з власної вини вищевказаний доказ. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , що видане повторно Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 09.11.2017 року, актовий запис №96 (а.с. 9).
Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 28.11.2011 року по справі № 2006/2-547/11 стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду – 20.10.2011 року до моменту досягнення дитиною повноліття – ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 11).
Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Валківського управління юстиції Музиченко О.В. від 16.12.2011 року відкрито виконавче провадження № 30403642 з примусового виконання виконавчого листа № 2006/2-547 виданого Валківським районним судом Харківської області 12.12.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12).
В подальшому, рішенням Валківського районного суду Харківської області від 22.07.2025 року по справі № 615/1197/25, змінено розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 28.11.2011 року (справа № 2006/2-547/11) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з розміру 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до договору №27 ТЗ 9 2023 про надання освітніх послуг Комунальним закладом охорони здоров`я «Харківський обласний медичний фаховий коледж» Харківської обласної ради від 01.08.2023 року, ОСОБА_4 через законного представника ОСОБА_1 уклали договір про надання освітніх послуг за програмою «Стоматологія ортопедична» для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодчого бакалавра строком до 01.07.2026 року (а.с. 13).
Згідно договору №27 ЗТ9 2023 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 05.08.2023 року, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 64 200,00 грн (а.с.14-16).
Відповідно до довідки №105 виданої 30.10.2025 року Комунальним закладом охорони здоров`я «Харківський обласний медичний фаховий коледж» Харківської обласної ради, ОСОБА_4 навчається у КЗОЗ «Харківський обласний медичний фаховий коледж» ХОР на денному відділенні «Стоматологія», ОПП Стоматологія ортопедична, курс – третій, група ЗТ-31, за кошти фізичних та юридичних осіб. Оплата за ІІІ курс (V та VI семестр) виконана повністю в сумі 21400,00 грн. Термін навчання 01.09.2023 по 30.06.2026. Наказ про зарахування від 03.08.2023 року №177-у. Навчання – дистанційно (наказ від 29.08.2025 р. №246-к/тр) (а.с. 17).
Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 16.10.2023 року №6306-7001906536 та №6306-7001906557, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).
Згідно копії актового запису про шлюб ОСОБА_2 уклав шлюб 09.02.2018 з ОСОБА_6 (а.с. 48).
ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх дітей- ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 46,47)
З листа військової частини НОМЕР_3 від 29.12.2025 №1656/21249 вбачається, що з віповідача проводиться утримання згідно виконавчого листа №51384449 на ім`я ОСОБА_9 на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в розмірі з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ) (а.с.49).
Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.
Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (ч.3 ст.3 ЗУ «Про освіту»).
Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 СК України).
Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст.198 СК України).
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі №644/3610/16 дійшов висновку про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20 Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Крім того, законодавство, яке регулює питання стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, встановлює вичерпний перелік підстав, які суди повинні враховувати вирішуючи таку позовну вимогу. До такої підстави, зокрема належить стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.
В супереч вимог ст..ст. 12, 81 ЦПК відповідач не надав суду доказів свого майнового стану та неможливості сплачувати аліменти в визначеному судом розмірі.
Таким чином, вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, врахувавши матеріальне становище відповідача, їх спільної доньки районний суд дійшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги, 
Водночас з матеріалів справи вбачається, що позивач є батьком трьох дітей неповнолітніх дітей від різних шлюбів: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
Наявність у позивача ще трьох дітей судова колегія вважає доведеним факт зміни сімейного стану позивача , що є самостійною і достатньою підставою для зміни розміру раніше призначених аліментів.
Також, судова колегія звертає увагу на обов`язок обох батьків утримувати дитину.
Проте, висновок суду про те, що внаслідок стягнення аліментів у розмірі доходу відповідача на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 24.11.2025 року і до припинення навчання ОСОБА_4 , але не довше ніж до досягнення нею 23 років буде дотриманий принцип рівності дітей не відповідає встановленим у справі обставинам.
Таким чином судова колегія вважає, що стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.11.2025 року і до припинення навчання ОСОБА_4 , але не довше ніж до досягнення нею 23 років.
Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Проте від позивача не надходило заяви про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, тому підстав для зміни способу стягнення аліментів відсутні.
Крім того, керуючись ст. 199 СК України суд правильно визначив в резолютивній частині рішення зазначивши, що аліменти підлягають стягненню до припинення навчання ОСОБА_4 , але не довше ніж до досягнення нею 23 років.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до п.1,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні в частині визначеного судом розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання з частини доходів до 1/8 частини доходів відповідача.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Бочарової Людмили Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Рішення Валківського районного суду Харківської області від 27 січня 2026 року- змінити в частині визначення судом розміру аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 24.11.2025 року і до припинення навчання ОСОБА_4 , але не довше ніж до досягнення нею 23 років.
Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави судовий збір в сумі 726 (сімсот шістдесят дві) грн 72 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:         О.Ю. Тичкова

Судді:          Ю.М. Мальований

Н.П. Пилипчук