РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2026 року 	м. Рівне	№460/18081/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Служби безпеки України 	
 	про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -	

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Служби безпеки України (далі - відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправним рішення відповідача щодо відмови у продовженні нарахування та виплати позивачу матеріальної та грошового забезпечення всіх видів за посалою головного спеціаліста;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посалою головного спеціаліста до закриття кримінального провадження відносно позивача.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка перебуває на службі в УСБУ в Рівненській області та з жовтня 2022 року по даний час знаходиться у розпорядженні начальника УСБУ в Рівненській області за рахунок посади головного спеціаліста (з оперативних питань) 3 сектору ВОТЗ УСБУ в Рівненській області. Повідомлено, що відповідачем всупереч вимог п. 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 №1262/2007 припинено нарахування і виплату позивачці матеріального та грошового забезпечення всіх видів за посадою, яку вона займала до зарахування у розпорядження начальника УСБУ. Вважає таку бездіяльність відповідача безпідставною та протиправною, а тому просила позов задовольнити повністю.
Ухвалою суду від 06.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду від 15.10.2025 року відповідачу продовжено строк на подачу відзиву.
Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав. На обґрунтування заперечень повідомлено, що з березня 2023 року позивачка зарахована у розпорядження начальника УСБУ в Рівненській області за пп.“в” п.48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженим Указом Президента України від 27.12.2007 №1262/2007. Зазначено, що строк перебування позивачки у розпорядженні згідно з наказом від 01.03.2023 та строк, який визначений пп.“в” п.48 вказаного Положення, не завершився, однак з 01.09.2023 завершився визначений Інструкцією №515/ДСК шестимісячний термін виплати позивачу грошового забезпечення. Вважає, що у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому просив у задоволенні позову відмовити.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Розглянувши заяви по суті, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 відповідно до витягу з послужного списку, з 17 липня 1996 року проходить службу в УСБУ в Рівненській області. 
01.03.2023 за вх.№ 426 на адресу Управління СБ України в Рівненській області від ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому, надійшло повідомлення (вих.№5931/14-01-03/23 від 01.03.2023) про те, що 01.03.2023 у кримінальному провадженні №22022180000000196 від 04.10.2022 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України, співробітниці УСБУ в Рівненській області підполковниці ОСОБА_1 , до якого долучено витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №22022180000000196 (а.с.67-68). 
Наказом Управління Служби безпеки України в Рівненській області №48-ОС/дск від 01.03.2023 відповідно до Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України підполковника ОСОБА_1 за посадою головного спеціаліста (майор), яка була зарахована у розпорядження начальника управління наказом голови СБ України від 21.10.2022 №1438-ОС/дск за пп. “б” п.48 (у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів), зі збереженням раніше встановлених розмірів надбавок та преміювання згідно з Інструкцією про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженого наказом ЦУ СБ України, №515/ДСК-2018 та наказом ЦУ СБ України №5/ДСК-2023, з 01.03.2023 зараховано у розпорядження начальника Управління за пп.“в” п.48 (у разі здійснення стосовно військовослужбовця кримінального провадження). Підстава видачі наказу: лист із витягом з ЄРДР Територіального управління ДБР, розташованого в м. Хмельницькому, Державного бюро розслідувань від 01.03.2023 №5931/14-01-03/23 (а.с.84).
Із зазначеним наказом від 01.03.2023 позивачка ознайомлена 04.03.2023 під особистий підпис, що підтверджується відповідною відміткою на його звороті і не заперечується позивачкою. 
На час звернення до суду з цим позовом та розгляду справи по суті матеріали кримінального провадження №22022180000000196 про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України, перебувають на розгляді у Рівненському міському суді Рівненської області, судове рішення у справі не ухвалено.
Згідно з довідкою УСБУ в Рівненській області від 11.03.2024 №17/117 про види грошового забезпечення нарахованого і виплаченого у період з 01.03.2023 по 04.03.2024 ОСОБА_1 , з 01.09.2023 позивачці припинено нарахування та виплату грошового забезпечення (а.с.65).
За результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 від 20.01.2024 (вх.№ 1205п від 24.01.2024) Управління СБУ в Рівненській області листом від 26.01.2024 №14/893 повідомило позивачці про відсутність з 01.09.2023 підстав для нарахування та виплати їй грошового забезпечення. Зазначено, що з 01.03.2018 єдиним нормативно-правовим актом, який врегульовує порядок та умови виплати грошового забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям СБ України є Інструкція №515/ДСК, п.3 гл.1 розділу IV якої визначено, що за військовослужбовцями, зарахованими в розпорядження відповідного начальника або керівника за підставою, передбаченою пп.“в” п.48 Положення, зберігається виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, які вона займала, протягом шести місяців з дня зарахування у розпорядження.
Не погодившись із припиненням виплати грошового забезпечення, позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Служби безпеки України в Рівненській області, у якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати їй з 19.11.2023 матеріального та грошового забезпечення за посадою головного спеціаліста (з оперативних питань) 3 сектору ВОТЗ УСБУ в Рівненській області, а також зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити відповідне грошове забезпечення до закриття кримінального провадження або постановлення вироку суду.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 у справі №460/1741/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Як убачається з матеріалів справи, 17.03.2025 позивачка звернулась із рапортом до начальника Управління Служби безпеки України в Рівненській області, у якому просила ініціювати перед керівництвом Служби безпеки України питання щодо продовження виплати їй грошового забезпечення.
У подальшому Управлінням Служби безпеки України в Рівненській області підготовлено та у встановленому порядку скеровано до керівництва Служби безпеки України відповідний рапорт про продовження виплати позивачці грошового забезпечення, про що свідчить лист від 17.04.2025 №67/10.
Листом Фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 02.05.2025 №21/3/1-019ДСК поданий рапорт було повернуто для доопрацювання. Після усунення зауважень Управлінням СБУ в Рівненській області повторно підготовлено аргументований рапорт на ім`я Голови Служби безпеки України та подано його на погодження до Фінансово-економічного управління СБУ, про що свідчить рапорт від 23.05.2025 №67/10-4419 ДСК щодо продовження виплати позивачці грошового забезпечення.
Водночас, відповідно до супровідного листа Фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 01.07.2025 №21/3/1-1544 ДСК, вказаний рапорт повернуто Управлінню без погодження та без подання керівництву Служби безпеки України для розгляду у зв`язку з відсутністю підстав для продовження виплати позивачці грошового забезпечення.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується і виходить з такого.
Відповідно до частин першої та четвертої статті 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 №2232-ХЇІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності; порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно частини першою статті 1 Закону України “Про Службу безпеки України” від 25.03.1992 №2229-ХІІ Служба безпеки України - це державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.
Згідно з частиною першою статті 19 Закону України “Про Службу безпеки України” №2229-ХІІ кадри Служби безпеки України складають: співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а також військовослужбовці строкової служби.
У відповідності до частини першої статті 20 Закону №2229-ХІІ умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками-військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.
Статтею 18 Закону №2229-ХІІ встановлено, що фінансування, матеріально-технічне та соціально-побутове забезпечення Служби безпеки України здійснюється Кабінетом Міністрів України у порядку, визначеному Верховною Радою України, за рахунок коштів державного бюджету України.
За приписами статті 27 Закону №2229-ХІІ держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і працівників Служби безпеки України. Військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, цього Закону, інших актів законодавства.
Статтею 30 Закону №2229-ХІІ передбачено, що форми та розміри грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України встановлюються законодавством і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Служби безпеки України якісним складом військовослужбовців, враховувати характер, умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності
Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 3 цієї постанови встановлено виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України регламентується Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженим Указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262/2007 (далі - Положення №1262/2007) та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженої Наказом СБУ №772 від 14.10.2008 року (далі - Інструкція №772), яка визначає механізм реалізації вимог вказаного Положення.
Підпунктом “в” пункту 48 цього Положення №1262/2007 встановлено, що зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів), а за рішенням Голови Служби безпеки України - у розпорядження його першого заступника чи заступника, начальника (командира) іншого функціонального підрозділу Центрального управління, органу, закладу, установи Служби безпеки України або штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України допускається у разі здійснення стосовно військовослужбовця кримінального провадження - до закриття кримінального провадження чи постановлення вироку судом.
Також приписами пункту 48 Положення №1262/2007 визначено, що військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов`язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою, в чиєму розпорядженні вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.
Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні, а також у разі відсутності підстав для подальшого перебування в розпорядженні він призначається на посаду або звільняється з військової служби в установленому порядку.
Відповідно до п.4.9 Інструкції №772 зарахування військовослужбовців у розпорядження відповідних начальників (пункт 48 Положення) - це визначення їх тимчасового службово-посадового становища, коли вони проходять військову службу у підпорядкуванні відповідних начальників, але без призначення на конкретні посади.
Зарахування у розпорядження відповідних начальників проводиться наказами по особовому складу з обов`язковим визначенням дати початку та закінчення терміну розпорядження та доводиться до відома військовослужбовців, які зараховані в зазначене розпорядження, під особистий підпис їх начальниками в установленому порядку.
Військовослужбовці, стосовно яких здійснюється кримінальне провадження та які зараховані у розпорядження за підпунктом “в” пункту 48 Положення, продовжують проходити військову службу з урахуванням особливостей, що випливають з їх статусу підозрюваного або обвинуваченого, та виконувати обов`язки військової служби в межах, визначених начальником, у розпорядженні якого вони перебувають.
Порядок та умови виплати грошового забезпечення та виплат компенсаційного характеру військовослужбовцям СБУ врегульовано Інструкцією про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління СБУ від 10 квітня 2018 №515/дск, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.04.2018 за №513/319 з (далі - Інструкція №515).
Главою 1 розділу IV "Правила виплати грошового забезпечення" Інструкції №515 визначено порядок та строки виплати грошового забезпечення за час перебування у розпорядженні.
Згідно з п.1 гл.1 розділу IV Інструкції №515 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, зарахованим у розпорядження відповідних начальників або керівників, здійснюється на підставі наказів по особовому складу органів, підрозділів, закладів та установ СБ У країни, що готуються підрозділами кадрового забезпечення та погоджуються з відповідними фінансовими і юридичними підрозділами.
Відповідно до п.2 гл.1 розділу IV Інструкції №515 за військовослужбовцями, зарахованими в розпорядження відповідних начальників або керівників (крім тих, що зараховані в розпорядження за підставами, передбаченими підпунктом “в”, “д”, “з” пункту 48 Положення №1262/2007) зберігається виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, потягом строків, передбачених пунктом 48 Положення, з урахуванням їх продовження у встановленому порядку.
Пунктом 3 гл.1 розділу IV Інструкції №515 визначено, що за військовослужбовцями, зарахованими в розпорядження відповідних начальників або керівників за підставою, передбаченою підпунктом “в” пункту 48 Положення (крім випадків, передбачених пунктом 1 глави 4 цього розділу), зберігається виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, протягом шести місяців з дня зарахування у розпорядження.
При цьому, за правилами абз.2 пункту 11 гл.1 цього розділу Інструкції №515, в наказі по особовому складу про зарахування у розпорядження також зазначається дата закінчення строку перебування у розпорядженні, крім випадків, зокрема, передбачених підпунктом "в" пункту 48 Положення.
Водночас, порядок продовження виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідного начальника визначений абз.3-4 п.6 гл.1 розділу IV Інструкції №515.
Так, відповідно до абз.3 пункту 6 розділу ІV цієї Інструкції, після закінчення строків перебування у розпорядженні, передбачених підпунктами “а”, “б”, “г”, “ґ”, “е”, “є”, “и” пункту 48 Положення (якщо військовослужбовці не призначені на посаду або не звільнені з військової служби), а у випадках передбачених підпунктом “в” пункту 48 Порядку - після спливання шести місяців з дня зарахування в розпорядження відповідних начальників або керівників, виплата їм грошового забезпечення здійснюється за рішеннями Голови СБ України на підставі мотивованих рапортів начальників або керівників, у розпорядженні яких перебувають такі військовослужбовці. Стосовно військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні Голови СБ України, такі рапорти готуються одним із його заступників або начальником Управління роботи з особовим складом.
У разі прийняття Головою СБ України рішення про виплату грошового забезпечення, воно виплачується, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премії в розмірах, що визначаються наказами по особовому складу.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що після спливу шестимісячного строку перебування у розпорядженні на підставі пп.“в” п.48 Положення виплата грошового забезпечення такому військовослужбовцю припиняється. При цьому, подальша виплата грошового забезпечення може здійснюватися виключно за рішенням Голови СБ України на підставі мотивованих рапортів начальників або керівників, у розпорядженні яких перебувають такі військовослужбовці.
Як свідчать матеріали справи, з 01.03.2023 ОСОБА_1 зарахована у розпорядження начальника УСБУ в Рівненській області за пп.“в” п.48 Положення №1262/2007 відповідно до наказу №48-ОС/дск від 01.03.2024. 
Підставою для видачі цього наказу стало повідомлення територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому, про те, що 01.03.2023 у кримінальному провадженні №22022180000000196 від 04.12.2022 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України.
Згідно з довідкою фінансового відділу УСБУ в Рівненській області від 11.03.2024 №17/117 за період з 01.03.2023 по 31.08.2023, тобто протягом шести місяців з дня зарахування у розпорядження, ОСОБА_1 нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення зі збереженням раніше встановлених розмірів, за посадою, яку вона обіймала до зарахування у розпорядження, що також не заперечується позивачем за змістом позову.
З 01.09.2023 нарахування і виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 припинено. 
В свою чергу, відповідно до положень Інструкції №515, відповідач не наділений правом самостійно приймати рішення про виплату позивачці грошового забезпечення після закінчення шестимісячного строку перебування останньої у розпорядженні начальника Управління.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 у справі №460/1741/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025, у задоволенні позову відмовлено, а відтак судами встановлено правомірність припинення позивачці виплати грошового забезпечення.
17.03.2025 позивачка звернулась до начальника Управління Служби безпеки України в Рівненській області з рапортом щодо ініціювання перед керівництвом СБУ питання про продовження виплати їй грошового забезпечення. На виконання вказаного рапорту Управлінням СБУ в Рівненській області підготовлено та скеровано до керівництва СБУ відповідний рапорт, який листом Фінансово-економічного управління СБУ від 02.05.2025 №21/3/1-019ДСК повернуто для доопрацювання.
Після доопрацювання Управлінням повторно подано рапорт від 23.05.2025 №67/10-4419 ДСК про продовження виплати позивачці грошового забезпечення. Водночас листом Фінансово-економічного управління СБУ від 01.07.2025 №21/3/1-1544 ДСК вказаний рапорт повернуто без погодження та подання на розгляд керівництву СБУ у зв`язку з відсутністю підстав для продовження виплати грошового забезпечення.
Водночас, слід зауважити, що суд не наділений повноваженнями самостійно визначати доцільність обраного адміністративним органом заходу реагування чи замінювати його на інший, оскільки це перебуває в дискреційних повноваженнях органу. Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 825/602/17 та від 22 серпня 2018 року у справі № 826/10548/17 щодо визначення поняття «дискреційні повноваження».
Змістом Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №К(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Так, у пункті 74 постанови Верховного Суду від16 травня 2023 року у справі № 380/3195/22 зазначено, що дискреційними є такі повноваження, у межах яких норма права допускає кілька варіантів поведінки суб`єкта владних повноважень у кожній конкретній ситуації та встановлених обставинах справи, кожна з яких буде правомірною.
Характерними ознаками адміністративного розсуду (дискреції) є: 1) реалізація дискреційних повноважень має відповідати принципу верховенства права; 2) їх здійснення можливе лише у разі відсутності єдиного можливого варіанту поведінки; 3) суб`єкти владних повноважень мають можливість вибрати оптимальний варіант поведінки з метою врегулювання певного кола суспільних відносин; 4) суб`єкти управлінської діяльності застосовують адміністративний розсуд відповідно до належної мети, без наявності власної вигоди та впливу сторонніх факторів.
Отже, питання визначення наявності або відсутності підстав для виплати грошового забезпечення військовослужбовця який перебуває в розпорядженні на підставі підпункту «в» пункту 48 Положення № 1262/2007 є дискреційними повноваженнями Голови СБУ, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Крім, того, право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, форма та зміст якої визначаються статтею 160 КАС України. Частиною п`ятою статті 160 КАС України передбачені вимоги до змісту позовної заяви.
Зокрема, встановлено, що у позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункт 5); у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача (пункт 9).
Згідно з частиною четвертою статті 169 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.
Зміст та обсяг порушеного права і виклад обставин, якими воно підтверджується, у кожному конкретному випадку можуть бути різними, але разом із цим принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень (постанови від 12.02.2020 у справі №640/7310/19, від 26.02.2020 у справі №520/12042/18, від 03.06.2021 у справі №9901/41/21, від 06.05.2020 у справі №9901/42/20, від 27.10.2021 у справі №9901/337/21).
При цьому, суд зауважує, що за правилами ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. З огляду на зазначене, бездіяльність начальника УСБУ в Рівненській області щодо неподання Голові СБУ мотивованого рапорту стосовно подальшої виплати грошового забезпечення, не може бути оцінена судом в рамках даної справи, позаяк такі правовідносини виходять за межі предмету доказування в цій справі. 
З урахуванням встановлених обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач, не виплачуючи позивачці грошове забезпечення після закінчення шестимісячного строку її перебування у розпорядженні начальника Управління Служби безпеки України в Рівненській області, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які визначені чинним законодавством, а тому правові підстави для виплати грошового забезпечення, як про це просить позивач у позовній заяві, відсутні.
Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За наслідками розгляду і вирішення даного спору, з огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що дії відповідача вчиненні в порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством, в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано і правомірно. В той час як порушення прав позивачки, про захист яких вона просила в судовому порядку, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.
За наведеного, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.
Правові підстави для застосування ст.139 КАС України відсутні. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 21 травня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ) 
Відповідач - Служба безпеки України (вул. Володимирська, 33,м. Київ,01001, ЄДРПОУ/РНОКПП 00034074) 

Суддя       У.М. Нор