Харківський окружний адміністративний суд  61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків 
04 червня 2026 р. справа № 520/7486/26  
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Краматорський р-н, Донецька обл., 84122, код ЄДРПОУ 13486010) про визнання протиправними та скасування рішень, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 963280847395 від 12.02.2025 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 963280847395 від 27.03.2025 року в частині відмови у застосуванні показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії;
- визнати протиправними дії органів Пенсійного фонду України щодо незастосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років показника середньої заробітної плати за 2022– 2024 роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років з 06.02.2025 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022– 2024 роки.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому протиправно було відмовлено в призначенні пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022 – 2024 роки. Позивач уважає свої права порушеними, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 відкрито спрощене провадження у справі. 
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно з якого виклав свої заперечення проти позову, зазначивши, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Також, відповідач зазначив, що позивачу було відмовлено в переході з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" у зв`язку з невигідністю, що відповідач вважає правомірним. Просить відмовити в задоволенні позову. 
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно з якого виклав свої заперечення проти позову, зазначивши про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022– 2024 роки. Просить відмовити в задоволенні позову.
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно з якого виклав свої заперечення проти позову. Відповідач зазначив, що позивач звернувся з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2022 – 2024 роки та за результатом розгляду такої заяви було прийнято рішення від 27.03.2025 № 963280847395 про відмову позивачу в переведенні на пенсію за вислугу років, у зв`язку зі відсутністю законних підстав. Просить відмовити в задоволенні позову. 
Інші заяви по суті справи до суду не надходили. 
Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Згідно з ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно з п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши доводи позову та відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Судом установлено, що позивач отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 09.12.2014, що вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами.
Позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянуто заяву позивача за принципом екстериторіальності та прийнято рішення від 12.02.2025 №963280847395, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку зі зменшенням розміру пенсії.
Позивач повторно звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" із застосуванням середньої заробітної плати за 2025 рік.
Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області було розглянуто заяву позивача за принципом екстериторіальності та прийнято рішення від 27.03.2025 №963280847395, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугу років із застосуванням середньої заробітної плати за 2025 рік, у зв`язку з відсутністю відповідних підстав. 
Позивач вважає протиправними рішення відповідачів та вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області має призначити йому пенсію за вислугою років з 06.02.2025 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022 – 2024 роки, тому звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.
Статтею 1 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною першою статті 9 Закон № 1058-ІV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
У свою чергу, частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший. Показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Предметом спору у даній адміністративній справі є встановлення правомірності відмови пенсійного органу у відмові позивачу в призначенні пенсії за вислугу років та застосуванні показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням нового виду пенсії за віком, відповідно до положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
Матеріалами справи підтверджується, що позивачу призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років із застосування показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022– 2024 роки та призначенні пенсії за вислугу років без відповідного показника, у зв`язку з тим, що розмір пенсії буде меншим. 
Суд зазначає, що Верховний Суд у подібних правовідносинах неодноразово висловлював правову позицію щодо того, що у випадку, якщо особа, яка вже отримує пенсію за одним законом, виявила бажання отримувати пенсію, право на яку визначене іншим законом, то має місце саме призначення пенсії, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно із частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №127/7522/17, від 18 серпня 2020 року у справі №263/6611/17.
Таким чином, на переконання суду, у даному випадку в разі призначення позивачу пенсії за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення" має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за вислугу років.
Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленій зокрема у постановах від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а, від 14 лютого 2018 року по справі №465/5246/17, від 23 жовтня 2018 у справі № 334/2653/17, від 13 грудня 2018 у справі №185/860/17, від 06 лютого 2019 року у справі №333/1856/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №876/5312/17, якщо особа отримувала пенсію за іншим Законом, звертається за призначенням пенсії згідно із Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом №1058-IV.
Встановивши обставини справи та надавши оцінку доводам сторін, суд дійшов висновку, що під час розгляду заяв позивача відповідачами було неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють порядок призначення пенсії за вислугу років та визначення показника середньої заробітної плати, що підлягає застосуванню при її призначенні. 
Суд зазначає, що оскаржувані рішення ґрунтуються на помилковому розумінні правової природи звернення позивача як переведення з одного виду пенсії на інший, тоді як у спірних правовідносинах має місце звернення за призначенням пенсії відповідно до іншого законодавчого акта. 
У зв`язку з цим висновки відповідачів щодо відсутності підстав для застосування показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, не відповідають вимогам закону. 
Разом з тим суд враховує, що питання встановлення права особи на пенсію за вислугу років, перевірки поданих документів, визначення спеціального стажу, здійснення відповідних розрахунків та прийняття рішення за результатами розгляду заяви належать до компетенції органів Пенсійного фонду України. 
З огляду на наведене суд не вбачає підстав для безпосереднього призначення позивачу пенсії за вислугу років, оскільки таке рішення належить до виключних повноважень пенсійного органу. 
Водночас ефективним способом захисту порушеного права позивача є скасування оскаржуваних рішень та зобов`язання територіального органу Пенсійного фонду України повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду щодо застосування норм матеріального права. 
Визначаючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд виходить із того, що відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії з метою відновлення порушених прав особи. 
Судом установлено, що після прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення від 12.02.2025 №963280847395 позивач повторно звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою від 19.03.2025 про призначення пенсії за вислугу років із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. 
За результатами розгляду зазначеної заяви саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було прийнято рішення від 27.03.2025 №963280847395, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років із застосуванням відповідного показника середньої заробітної плати. 
Таким чином, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є суб`єктом владних повноважень, який останнім розглядав заяву позивача та прийняв рішення щодо його права на призначення пенсії за вислугу років із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2022-2024 роки. 
З огляду на встановлену судом протиправність висновків, покладених в основу рішення від 27.03.2025 №963280847395, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є покладення обов`язку щодо повторного розгляду заяви саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області як орган, який прийняв останнє рішення за результатами розгляду відповідної заяви позивача.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.03.2025 № 963280847395, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2025 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення” із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2022-2024 роки.
Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.
Судові витрати щодо судового збору підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Задовольнити частково позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Краматорський р-н, Донецька обл., 84122, код ЄДРПОУ 13486010) про визнання протиправними та скасування рішень, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.02.2025 № 963280847395, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.03.2025 № 963280847395, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2022-2024 роки.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Краматорський р-н, Донецька обл., 84122, код ЄДРПОУ 13486010) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) від 19.03.2025 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення” із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2022-2024 роки.
Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення у повному обсязі виготовлено 04 червня 2026 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ