Справа № 477/2286/25 
Провадження № 2/477/705/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2026 року     м. Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді Полішко В.В., з секретарем –Хлибовою Г.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вітовського районного суду Миколаївської області за правилами спрощеного позовного провадженняцивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2025 року позивач звернувся суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства заборгованість за договором позики №62845 від 18 березня 2019 року у сумі 20199,60 грн., судовий збір у сумі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу 5000,00 грн. 
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 18 березня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» (далі – ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ») та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено договір позики № 62845 в електронній формі. 
На виконання зазначених вимог позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор 44287197, для підписання кредитного договору, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. 
Згідно з умовами кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит у сумі 4000,00 грн. зі строком кредитування до 16 квітня 2019 року. 
Процентна ставка складає 0,01% в день від поточного залишку позики. Комісія складає 1,5% в день від початку розміру позики відповідно до п.п. 1.1.1 Договору. У випадку прострочення терміну платежів зі сплати заборгованості позичальник зобов`язана сплатити позикодавцю підвищену комісійну винагороду в розмірі 3,0% в день від суми позики за кожен день прострочення. 
ТОВ ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору. Однак відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, а тому виникла заборгованість у сумі 20199,60 грн., з яких: 4000,00 грн. – сума заборгованості за позикою; 16199,60 грн. – заборгованість по процентам та комісії за користування позикою. 
Так як відповідачем у добровільному порядку не сплачена прострочена заборгованість за кредитним договором, позивач просить стягнути її в судовому порядку. 

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що просить розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач в судові засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відповідно до частини 7, 11 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи. Відзив відповідачем не подано.
З огляду на те, що доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження про що постановлена відповідна ухвала 17 листопада 2025 року. 
На підставі ухвали суду від 08 квітня 2026 року справа розглядається в порядку заочного провадженняза правилами спрощеного позовного провадження.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне.
18 березня 2019 року між ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено договір позики № 62845 в електронній формі.
Відповідно до п.п. 1.1 Договору Позикодавець надає Позичальнику позику, а Позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов Договору, в національній грошовій одиниці України гривні, в сумі та строк: 1.1.1 сума позики 4 000 грн. (надалі за текстом іменується «сума позики» в усіх відмінках).
Відповідно до п.п. 1.1.2.1 проценти складають 0,01% в день від поточного залишку позики. 
Комісії складає 1,5% в день від початкового розміру позики відповідно пп.1.1.1. Договору (п.п. 1.1.2.2 Договору). 
П.п. 1.1.3 Договору встановлено, що нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. 
Нарахування комісії за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою (п.п.1.1.4 Договору).
Згідно з п.п. 1.1.5 строк повернення позики (термін платежу): 28.01.2020.
Строк дії договору – до повного виконання позичальником зобов`язань за договором (п.п. 2.1 договору). 
Відповідно до п. 4.1 Договору позичальник зобов`язується повністю повернути позикодавцю суму отриманої позики та виконати всі інші зобов`язання, встановлені Договором, не пізніше 28.01.2020.
З огляду на положення п.4.3 та 4.4 Договору обчислення строку користування позикою та нарахування процентів та комісії за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому проценти та комісія за користування позикою нараховуються з дня надання позики Позичальнику (перерахування грошових коштів на банківський рахунок Позичальника) до строку повернення позики, зазначеному в пп 1.1.5 Договору включно. У разі продовження строку Договору Позичальником, нарахування процентів та комісійної винагороди за Договором після продовження строку здійснюється за фактичну кількість календарних днів на яку продовжено строк Договору.
У випадку прострочення терміну платежу зі сплати Заборгованості, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю підвищену комісійну винагороду в розмірі 3,0% (три відсотка) в день від суми позики за кожний день прострочення (п. 5.3 Договору).
Зазначений договір, а також графік платежів, підписаний ОСОБА_2 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 44287197.
Також, із застосування одноразового ідентифікатора відповідачем підписано паспорт позики.
Відповідно до п. 3 паспорту позики «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача» наведено наступне: тип кредиту - позика, сума кредиту - 4 000 грн., строк кредитування до 16 квітня 2019 року, мета отримання кредиту - на споживчі потреби.
У п. 4 паспорту позики визначена орієнтовна загальна вартість кредиту в розмірі 5751,60 грн, з яких: 4 000,00 грн. - сума позики, 11.60 грн. - відсотки за користування позикою, 1740,00 грн. - комісійна винагорода.
Згідно з п. 5 паспорту позики кредит повертається одноразово в сумі 5751,60 грн. до 16 квітня 2019 року.
Відповідно до листа за вих. № 62845 від 01 вересня 2025 року ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» повідомило, що на підставі договору № 04/08-17-ПК про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) від 04 серпня 2017 року надало ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» послуги з переказу грошових коштів фізичним особам, без відкриття рахунку. В результаті платіжної операції на картковий рахунок отримувача було успішно перераховано грошові кошти. Деталі платіжної операції: платник коштів ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» (код ЄДРПОУ 41229318), отримувач коштів ОСОБА_2 , номер транзакції в системі 1116604673, номер операції 137565817, дата проведення платежу 18 березня 2019 року, сума платежу 4 000 грн., валюта платежу гривня UAH, платіжний засіб (метод) карта.
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частинами 1 та 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205,207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 цього Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно з частиною 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статті 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статті 12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Відповідач здійснював платежі для погашення кредитної заборгованості нерегулярно, в зв`язку з чим виникла заборгованість. 
Відповідно до розрахунку заборгованості з 18 березня 2019 року по 30 липня 2025 року за Договором позики № 62845 від 18 березня 2019 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 20199,60 грн., з яких: 4 000 грн. - заборгованість за позикою; заборгованість по відсоткам 59,60 грн., 16140,00 - заборгованість по комісії за користування позикою.
На сьогодні, відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором.

Справа розглядається за поданими Товариством доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не подавались. 
Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно з частини 1 статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до частини 1 статті 1049, частини 1 статті 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.
У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.
Згідно зі змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
З матеріалів справи вбачається, що Товариство повністю виконало взяті на себе зобов`язання, в свою чергу позичальник навпаки, порушив умови Договору в частині вчасного повернення кредиту та процентів.
Із розрахунку заборгованості слідує, що відповідач, користуючись кредитними коштами, вчасно їх не сплачував, допустила систематичне порушення умов повернення кредиту та сплати процентів.
Таким чином, оскільки суд вважає встановленим факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та визнає достатнім порушення істотних умов договору, відповідно до положення статей 625, 1049, 1048, 1054 ЦК України позов підлягає задоволенню частково. Підлягає стягненню заборгованість відповідача у сумі 4059,60 грн., з яких: 4 000 грн. - заборгованість за позикою; заборгованість по відсоткам 59,60 грн.

Крім цього, позивачем заявлено позовну вимогу щодо стягнення заборгованості за комісією за користування позикою у сумі 16140,00 грн..
З огляду на розрахунок заборгованості за договором, що долучений до матеріалів справи нарахована заборгованість по комісії за користування позикою у сумі 16140,00 грн. 
Суд звертає увагу на те, що у Договорі позики не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія.
Ураховуючи те, що Позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення п. 1.1.2.2. договору позики щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини 5 статті 12 11 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідні висновки містяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) та від 13 липня 2022 року у справі 363/1834/17 (провадження №14-53цс21).
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що встановлення комісії за надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту є нікчемною умовою кредитного договору, оскільки неможливо встановити, які саме послуги надавались відповідачу, як часто проводились консультаційні та інформаційні послуги з клієнтом, чи проводились вони за вимогою клієнта частіше одного разу на місяць. 
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21).
Суд звертає увагу, що в укладеному сторонами договорі взагалі на зазначено за які послуги нараховується комісія, а тому в частині стягнення комісії, нарахування якої передбачено п. 1.1.2.2 та п. 5.3 слід відмовити.
Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією за користування позикою. 

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а також з урахуванням роз`яснень, що містяться у пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову, пропорційно задоволеним вимогам у сумі 2224,97 грн. 

Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача на підставі статті 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу у сумі 5000,00 грн. 
Згідно з частиною 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем разом із заявою про стягнення судових витрат на професійну (правничу) допомогу надано копію договору про надання правової допомоги від 09 липня 2025 року, укладений між адвокатом Рудзей Ю.В. та ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ»; Акт №62845 від 01 вересня 2025 року наданих послуг правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги від 09 липня 2025 року.
З урахуванням викладеного, відповідно до вимог статей 137, 141 ЦПК України, зважаючи на ступінь складності справи, яка належить до категорії справ, що розглядаються в порядку спрощеного провадження, суму стягнення, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.
Керуючись статями 258, 259, 263, 265,282 ЦПК України, 

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» (ЄДРПОУ 41229318) заборгованість за Договором позики від 18 березня 2019 року № 62845 у сумі 4059 (чотири тисячі п`ятдесят дев`ять) грн. 60 коп., з яких: 4 000 грн. - заборгованість за позикою; заборгованість по відсоткам 59,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» (ЄДРПОУ 41229318) судовий збір у сумі 486 (чотириста вісімдесят шість) грн. 90 коп. 

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» (ЄДРПОУ 41229318) витрати на правничу допомогу у сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. 

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. 
Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Вітовський районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:
позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ», адреса: вул. В`ячеслава Липинського, 10/1, м. Київ, 01054, ЄДРПОУ 41229318;
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя В.В.Полішко