ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
24 червня 2026 року
м. Харків
справа № 643/16375/25
провадження № 22-ц/818/3551/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.,
Суддів: Мальованого Ю.М.,Пилипчук Н.П., 
розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Скользнєвої Валерії Владиславівни на рішення Салтівського районного суду м.Харкова від 02 березня 2026 року, під головуванням судді Олійника О.О.,-
в с т а н о в и в:
У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Фінтраст Капітал” звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4737013 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 15.06.2024 року у загальному розмірі 33 397,64 гривень; судові витрати у розмірі 2422,40 гривень; витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень; в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення. 
Рішенням Салтівського районного суду м.Харкова від 02 березня 2026 року позовну заяву задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за Договором № 4737013 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 15.06.2024 року у загальному розмірі 29 519,98 гривень, яка складається: заборгованості за основним боргом в сумі 5999,98 гривень; заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитом в сумі 19 260 гривень; заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 71 календарних днів в сумі 4260 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» судовий збір в розмірі 2141,15 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на правову допомогу у розмірі 3000 гривень. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Скользнєва Валерія Владиславівна подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішенням, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі вирішити питання судових витрат. 
Зазначає, що рішення суду є таким, що ухвалене з неповним з`ясуванням фактичних обставин, що мають значення для вирішення справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Звертає увагу на те, що судом не було враховано відсутність доказів переходу права вимоги від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Також договір не містить інформації про кредитні договори, за якими передається право вимоги, не містить даних про особу-боржника, щодо суми заборгованості та інші необхідні відомості для такого виду договорів. Крім того, судом, при ухваленні рішення, не було враховано, що відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 сплачено за кредитним договором 2407,76 грн. Зазначає, що нею було потрачено витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в розмірі 8 000,00 грн, які просить стягнути з позивача.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ “Фінансова компанія “Фінтраст Капітал” просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вирішити питання щодо стягнення судових витрат на правову допомогу.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України – в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. 
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оспорюється, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та відповідачем укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4737013 від 15.06.2024 року, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 6000 грн та зобов`язалась повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитним коштами. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї станом на 31.03.2025 року утворилась заборгованість за сумою тіла кредиту 6000 грн, тому суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованості за сумою тіла кредиту у розмірі 6000 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023 року. Отже до 22.04.2024 року застосовується максимальна денна процентна ставка у розмірі 2,5%, з 23.04.2024 року до 20.08.2024 року застосовується максимальна денна процентна ставка у розмірі 1,5%, з 21.08.2024 року застосовується максимальна денна процентна ставка у розмірі 1 %. Отже заборгованість за відсотками за 66 днів (за період з 15.06.2024 року по 20.08.2024 року) в межах строку договору, а саме: 6000 грн х 1,5% х 66 календарних днів, складає 5940 гривень. Заборгованість за відсотками за 222 дня (за період з 21.08.2024 року по 31.03.2025 року) в межах строку договору, а саме: 6000 грн. х 1% х 222 календарних днів, складає 13 320 гривень. Отже заборгованість за відсотками за користування кредитом становить 19 260 гривень. Враховуючи викладені обставини, складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку, що необхідний фактичний обсяг правничої допомоги у цій справі є меншим, а тому такий обсяг виконаних робіт підлягає зменшенню та стягненню з відповідачки на користь позивача витрат на правничу допомогу, понесених у цій справі у сумі 3000 грн.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції вимогам закону та фактичним обставинам справи відповідає не в повній мірі. 
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15.06.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 4737013 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Кредитний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до п. 1.2 Договору тип кредиту – кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає 6000 грн.
Відповідно до п. 1.3 Договору строк кредиту складає 360 днів.
Відповідно до п. 1.4.1 Договору процентна ставка вкладає 1,50% від суми кредиту за кожний день користування кредитом.
Відповідно до листа директора ТОВ «Пейтек» від 01.04.2025 року убачається, що відповідно до відомостей, що містяться в Реєстрі платіжної інфраструктури ТОВ «ПЕЙТЕК» є фінансовою установою, що має право на надання платіжних послуг. Відповідно до отриманої ліцензії від Національного банку України (рішення від 29.05.2023 року № 21/990-РК), Товариство надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Між Товариством та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено Договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_1 від 2024-01-03. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»: 15.06.2024 року 18:31:07 на суму 6000 грн, номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - eb2ced19-c367-46f8-a417-a434914fdd67, номер транзакції в системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» - 47370131718465465, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_2 .
Зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_3 , також підтверджується наданою АТ «Універсал Банк» інформацією.
Відповідно до розрахунку заборгованості складеного ТОВ «Лінеура Україна», доданого до позовної заяви, ОСОБА_1 станом на 31.03.2025 року має заборгованість за кредитним договором № 4737013 від 15.06.2024 року в розмірі 30 007,64 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5999,98 грн; нарахованих відсотків 21 007,66 грн; штрафні санкції в сумі 3000 грн.
31.03.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та «ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу № 31/03/2025, згідно умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» право грошової вимоги за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором № 4737013 від 15.06.2024 року.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 31.03.2025 року до Договору факторингу № 31/03/2025 від 31.03.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» набуло право вимоги до відповідача в розмірі 30 007,64 грн, яка складається з: 5999,98 грн тіло кредиту; 21 007,66 грн нараховані відсотки, та 3000 грн. (пеня, штраф).
Таким чином, до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» перейшли права щодо права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 4737013 від 15.06.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог Товариством зазначено, що 15.06.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 4737013 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.2. тип кредиту – кредит, сума кредиту складає 6000 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 15.06.2024 року по 10.06.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 6000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК». У порушення умов кредитного договору № 4737013 від 15.06.2024 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує платежі, в результаті чого в неї виникла заборгованість у загальному розмірі 33 397,64 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5999,98 грн; нарахованих відсотків первісним кредитором у розмірі 21 007,66 грн; нарахованих процентів позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у розмірі 6390 грн.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 3 Закону України “Про електронну комерцію” визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Нормами частини першої статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг упродовж певного часу, а саме - упродовж строку кредитування, визначеному в кредитному договорі.
Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.
Так, відповідно п. 1.4.1 Договору процентна ставка вкладає 1,50% від суми кредиту за кожний день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору.
Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач, всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, в установлені терміни не повернув належні до сплати грошові суми, тим самим порушив встановлений графік обов`язкових платежів.
ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», заявляючи позов про стягнення кредитної заборгованості, просило у тому числі, крім заборгованості за неповернутим кредитом та комісії, стягнути складову його повної вартості, зокрема й заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.
Матеріалами справи підтверджується, що у підписаному позичальником договорі визначені тип та розмір процентних ставок плати за користування кредитом: – 1,50 % в день.
22.11.2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023 року) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22.04.2024 року - денна ставка не більше 1,5%, - з 20.08.2024 року - денна ставка не більше 1%.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Отже заборгованість за відсотками за 66 днів (за період з 15.06.2024 року по 20.08.2024 року) в межах строку договору, а саме: 6000 грн х 1,5% х 66 календарних днів, складає 5940 гривень. 
Заборгованість за відсотками за 222 дня (за період з 21.08.2024 року по 31.03.2025 року) в межах строку договору, а саме: 6000 грн х 1% х 222 календарних днів, складає 13 320 гривень.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що заборгованість за відсотками за користування кредитом становить 19 260,00 гривень.
Таким чином, оскільки відповідачем не було належним чином виконано умови кредитного договору та не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості позивача, колегія суддів вважає, що заборгованість за процентами за користування кредитом підлягає стягненню в розмірі 19 260,00 грн.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків нарахованих ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», то вони також підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 4260 гривень за 71 календарних днів (за період з 01.04.2025 року по 10.06.2025 року) в межах строку дії кредитного договору, а саме: 6000 грн х 1% х 71 календарних днів, складає 4260 гривень.
Отже, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про стягнення процентів за користування кредитом дійшов правильного висновку про задоволення позову щодо цієї вимоги в визначеному розмірі.
Однак, судова колегія не може погодитись із розміром заборгованості встановленим судом першої інстанції, оскільки із розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 було частково погашено заборгованість по кредитному договору в розмірі 2 407,76 грн.
Таким чином стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у розмірі 27 112,24 грн (6 000,00 грн-тіло кредиту + 19 260,00 грн -відсотки+ 4 260,00 грн - відсотки нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») – 2 407,76 грн -сума сплачена на погашення заборгованості).
Щодо посилання відповідачки на відсутність доказів на підтвердження переходу прав вимоги від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» ТОВ«ФК «Фінтраст Капітал», судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до п. 5.1.3 Договору Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача, але з обов`язковим повідомленням споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною 1 ст. 25 Закону України «Про споживче кредитування».
31.03.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та «ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу № 31/03/2025, згідно умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» право грошової вимоги за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором № 4737013 від 15.06.2024 року.
Пунктом 1.2 договору факторингу передбачено, що право вимоги заборгованості до боржників переходить від клієнта до фактора в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 31.03.2025 року до Договору факторингу № 31/03/2025 від 31.03.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» набуло право вимоги до відповідача в розмірі 30 007,64 грн, яка складається з: 5999,98 грн тіло кредиту; 21 007,66 грн нараховані відсотки, та 3000 грн (пеня, штраф).
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» повідомило відповідача шляхом направлення на адресу відповідача зазначену при укладенні кредитного договору досудову вимогу від 01.04.2025 року.
Виходячи з вищевикладеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» перейшли права щодо права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 4737013 від 15.06.2024 року.
Оскільки, суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, рішення суду в оскаржуваній частині слід змінити.
Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.
Щодо витрат на правову допомогу судова колегія зазначає наступне.
Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.
Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції представником позивача надано: копія Договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М.; заявка № 10530 на виконання доручення до Договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 року; платіжне доручення; копія акту № 10530 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року. 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» також просило стягнути витрати на правову допомогу. На підтвердження понесених стороною позивача витрат посилалось на те, що між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Крюковою М.В. було укладено Договір про правничу допомогу № 07/07-2022 від 07.07.2022 року. Згідно звіту про надання правової допомоги до Договору про правничу допомогу № 07/07-2022 від 07.07.2022 року від 05.05.2026 року вбачається, що вартість послуг щодо надання правової допомоги за розгляд справи в суді апеляційної інстанції складає 8 000,00 грн. Факт перерахування коштів на рахунок адвоката підтверджується платіжним дорученням № 8464 від 05.05.2026 року.
В апеляційній скарзі представник апелянта просить також стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу під час розгляду справи у розмірі 8 000,00 грн.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді представником апелянта надано: договору про надання правової допомоги від 13.11.2025 року; акт здачі-прийняття наданих послуг від 09.03.2026 року ; квитанцію до прибуткового касового ордера від 09.03.2026 року.
Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.
Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Виходячи з вищевикладеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді першої інстанції та їх характер, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи та те, що необхідний фактичний обсяг правничої допомоги у цій справі є меншим, а тому такий обсяг виконаних робіт підлягає зменшенню та стягненню з відповідачки на користь позивача витрат на правничу допомогу, понесених у цій справі у сумі 3000 грн.
Щодо витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції судова колегія виходить з наступного.
Враховуючи характер виконаних адвокатом Крюковою М.В. робіт з надання правової допомоги у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, з урахуванням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, в межах подання відзиві та розгляду апеляційної скарги на рішення суду, критерію необхідності подання відповідних документів, значимості таких дій у справі, та витраченого часу представником у даній справі, а також зважаючи на те, що вимоги позивача задоволені частково, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу та зменшення розміру судових витрат до 2 000 грн, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».
Також, враховуючи характер виконаних адвокатом Скользнєвою В.В. робіт з надання правової допомоги у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, з урахуванням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, в межах подання апеляційної скарги на рішення суду та її розгляду, критерію необхідності подання відповідних документів, значимості таких дій у справі, та витраченого часу представником у даній справі, а також зважаючи на те, що вимоги апелянта задоволені частково, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу та зменшення розміру судових витрат до 2 000 грн, які підлягають стягненню з ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» на користь ОСОБА_1 .
Згідно ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Виходячи з вищевикладеного, судова колегія доходить висновку, що витрати на правову допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції слід залишити за сторонами.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З приводу розподілу судових витрат у вигляді судового збору, судова колегія зазначає наступне.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням того, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Фінтраст Капітал”  підлягають частковому задоволенню, а саме: на 81,18 % (з 33397,64 грн на 27112,24 грн), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1 966,50 грн (81,18% від 2 422,40 грн.).
Проте апеляційна скарга відповідача також підлягає частковому задоволенню, а саме: на 18,82 %, тому з Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Фінтраст Капітал” підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 683,84 грн (18,82% від 3 633,60 грн).
Згідно ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Таким чином з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Фінтраст Капітал” слід стягнути судовий збір у розмірі 1 282,66 грн (1966,50 грн -683,84 грн).
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до положень статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права.
Судова колегія приходить до висновку, що рішення підлягає зміні.
Керуючись ст.ст.367,368, ст. ст.374,376,381,382-384,389 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Скользнєвої Валерії Владиславівни - задовольнити частково.
Рішення Салтівського районного суду м.Харкова від 02 березня 2026 року - змінити.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Фінтраст Капітал” - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Фінтраст Капітал” заборгованість за кредитним договором у розмірі 27 112,24 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 3 000,00 грн та судовий збір у розмірі 1 282,66 грн.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:  О.В. Маміна
Судді:  Ю.М. Мальований
Н.П. Пилипчук