Справа №567/1999/25
Провадження №2-др/567/3/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2026 року 	м.Острог	

Острозький районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя - Василевич О.В. 
секретар - Клімович О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ТОВ «Західна агровиробнича компанія» до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, - 

встановив :

ТОВ "Західна агровиробнича компанія" зверталось в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі.
Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 13.02.2026 року в задоволенні позову ТОВ "Західна агровиробнича компанія" до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі відмовлено.
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Плакса В.А. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить вирішити питання про стягнення з ТОВ "Західна агровиробнича компанія" витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн., понесених відповідачем  ОСОБА_1  у зв`язку з розглядом даної справи. 
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд, дослідивши заяву та матеріали справи, прийшов до висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення у справі з наступних підстав.
Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч.5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються відомості про розподіл судових витрат.
У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частинами 1, 2 ст.246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
За змістом ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. 
У змісті поданого представником  ОСОБА_1 - адвокатом Плаксою В.А. відзиву на позовну заяву наявне посилання на те, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу становить 7 000 грн. та підтвердження понесених судових витрат буде надано протягом п`яти днів з моменту прийняття судом рішення у справі, водночас в прохальній частині відзиву представник відповідача просив стягнути з позивача понесені судові витрати. 
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Заявлені представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Плаксою В.А. до стягнення витрати на правничу допомогу у зв`язку з розглядом вищезазначеної справи становлять 7 000 грн.
Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч.1 ст.60, ч.4 ст.62 ЦПК України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), повноваження якого підтверджуються довіреністю або ордером.
Згідно з положеннями ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. 
Згідно із ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 (у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях від 12.10.2006 року у справі "Двойних проти України", від 10.12.2009 року у справі "Гімайдуліна і інші проти України", від 23.01.2014 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед проти України", від 26.02.2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. 
Згідно п.п.1, 2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні на користь якої ухвалене рішення підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.
До матеріалів справи представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Плаксою В.А. долучено договір про надання правничої допомоги №26-11/25-КСО від 26.11.2025 р., акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 16.02.2026 р., детальний опис робіт, рахунок на оплату від 26.11.2025 р. та платіжну інструкцію від 04.12.2025 р. 
З наданих суду доказів вбачається, що 26.11.2025 р. між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Плаксою В.А. було укладено договір про надання правничої допомоги №26-11/25-КСО від 26.11.2025 р.
Відповідно до п.1.1 договору адвокат приймає зобов`язання надати клієнту правничу допомогу щодо його представництва інтересів клієнта у суді під час розгляду цивільної справи №567/1999/25 за позовом ТОВ "Західна агровиробнича компанія" до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі.
Пунктом 1.2 договору визначено склад і обсяг надання юридичних послуг: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань пов`язаних із наведеними у п.1.1 питань; складання і оформлення, підписання та подання до Острозького районного суду відзиву на позовну заяву, а у випадку отримання відповіді на відзив – заперечення передбачене ст.180 ЦПК України; представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції; складання, оформлення та подання інших заяв по суті справи та за необхідності заяв та клопотань під час судового розгляду справи; надання інших юридичних послуг, спрямованих на досягнення позитивного результату.
Згідно п.5.1 вищевказаного договору сторонами узгоджено, що вартість юридичних послуг (гонорар), що надаються на умовах цього договору: фіксована сума 7 000 грн.
Згідно п.5.2 договору сторони домовились між собою, що юридичні послуги, перелічені в п.5.1 згаданого договору потребують оформлення актом прийому-передачі наданих юридичних послуг.
Згідно акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 16.02.2026 р., детального опису робіт адвокатом було здійснено консультацію (1 год.), підготовку відзиву та інших процесуальних документів (2 год.), безпосереднє представництво інтересів клієнта під час розгляду справи в суді, та загальну вартість наданих послуг визначено в розмірі 7 000 грн. 
Як вбачається з платіжної інструкції від 04.12.2025 р. ОСОБА_1 сплатив на рахунок адвоката Плакси В.А. грошові кошти в розмірі 7 000 грн., призначення платежу: оплата послуг за договором про надання правничої допомоги.
При цьому суд звертає увагу, що п.1.2 договору про надання правничої допомоги визначено склад і обсяг надання юридичних послуг за результатами надання яких визначено розмір гонорару.
Водночас, вивчивши договір про надання правничої допомоги та матеріали справи суд приходить до висновку, що сума судових витрат, заявлених до відшкодування в цій частині, не в повній мірі відповідає умовам договору про надання правничої допомоги та не в повній мірі підтверджена відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
Судом встановлено, що представником відповідача в межах умов вказаного договору було вчинено підготовку та подання відзиву на позовну заяву та здійснено представництво інтересів відповідача під час розгляду справи в суді.
Суд, призначаючи справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, дійшов висновку про те, що дана справа є справою незначної складності (малозначна справа), тобто такою, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Також, спірні правовідносини в цій справі є поширеними, судова практика та законодавства є послідовними, в силу чого формування правової позиції по справі не потребувало значного обсягу часу для підготовки та подання до суду відзиву на позовну заяву, додаткового аналізу і вивчення практики розгляду таких справ, відтак розмір гонорару адвоката не відповідає критеріям дійсної необхідності його понесення та розумності, а при підготовці наданого представником відповідача відзиву у межах даної справи не потребувалось збирання значного об`єму доказів, а також аналізу великої кількості законодавства.
Водночас, суд вважає, що заявлені до відшкодування витрати представником відповідача на надання консультацій, ознайомлення з матеріалами справи та розроблення стратегії захисту інтересів клієнта здійснюється на підставі правового аналізу матеріалів необхідних для судового захисту прав клієнта та є одним комплексом послуг, що охоплюється підготовкою складання відзиву на позовну заяву та не передбачає стільки часу та витрат, що зазначені в розрахунку, є неспівмірними зі складністю справи, а відтак повному відшкодуванню не підлягають.
Одночасно при вирішенні заявлених вимог позивача в частині відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу суд також приймає до уваги позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 07.11.2019 року (справа №905/1795/18) та від 08.04.2020 року (справа №922/2685/19), відповідно до яких суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Суд також має враховувати чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у праві, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги, та інші обставини. 
Також при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує положення ч.3 ст.141 ЦПК України відповідно до яких передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат : 1) їх дійсність 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. 
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Окрім того, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.
З огляду на викладене та беручи до уваги наведені законодавчі приписи та встановлені судом обставини справи та досліджені докази, судом не встановлено, що витрати представника відповідача, понесені у зв`язку з розглядом даної справи, у заявленому розмірі мають характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим, як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат у повному обсязі іншою стороною, а тому враховуючи обсяг фактично наданих послуг адвокатом та витрачений ним час суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрат за надання правничої допомоги у розмірі 5 000 грн., та вважає такий розмір є співмірним з наданими послугами та складністю справи.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 81, 137, 141, 270 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Стягнути з ТОВ «Західна агровиробнича компанія» (місцезнаходження: м.Дубно, провул.Центральний, 1 Дубенський район Рівненської області, код ЄДРПОУ 41099127) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.  

Додаткове рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повний текст додаткового рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст додаткового рішення складено 12.03.2026 року.

Суддя Острозького районного суду	Василевич О.В.