Справа № 502/1183/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Березнікова О.В.,
за участю секретаря судового засідання – Новицької А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи стягувати з 28 травня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Позов обґрунтований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з позивачкою. Батько дитини участі у вихованні та утриманні не приймає.
Позивачка в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 08.11.2024, від якого мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 .
Дитина проживає разом із позивачкою.
Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення СК України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України.
Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв`язку між останніми. Обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.
Відповідно до п. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ч. 2ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення дітей.
Оскільки сторони по справі добровільно не домовились про матеріальне утримання дітей, кошти на утримання дітей (аліменти) присуджує суд.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд погоджується з тим, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, однак, на думку суду, визначений позивачкою розмір аліментів в розмірі 5000 грн є дещо завищеним та визначений без урахування всіх обставин справи, та не надано жодного доказу того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у зазначеному розмірі.
Зокрема, визначаючи конкретний розмір аліментів, суд має з`ясувати необхідний рівень коштів, який є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, має враховуватись стан здоров`я, матеріальне становище дитини, її вік, місцевість де вона проживає, щомісячні потреби, витрати пов`язані з навчанням, відвідування дитиною гуртків, спортивних секцій, тощо.
Встановлення цих обставин має суттєве значення у випадках, коли позивач просить стягнути аліменти у розмірі, який перевищує прожитковий мінімум, встановлений в державі для дитини відповідного віку.
В такому разі, позивач, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, має довести наявність обставин для стягнення аліментів у більш високому (значному) розмірі.
Позивачкою не надано жодних доказів, за допомогою яких можливо було б встановити матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших дітей, тощо, що мають істотне значення для справи, а відтак і потребу в стягненні саме заявленого розміру аліментів.
Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Таким чином, беручи до уваги усе вище викладене, враховуючи найвищі інтереси дитини, беручи до уваги встановлені обставини у справі, той факт, що відповідач є працездатного віку, суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 28.05.2026 та до досягнення дитиною повноліття.
Крім того, з відповідача, згідно з ст. 141 ЦПК України, на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1331,20 грн, оскільки позивачка звільнена від його сплати у даній категорії справ.
Суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України).
Керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 48, 51, 52, 55, 57, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 177-179, 180-182, 184, 186, 191, 198-201 СК України, ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомо, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 28 травня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомо, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення може бути переглянуте Кілійським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.В.Березніков