Справа № 347/1209/26
Провадження № 2/347/946/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Драч Д.С.,
за участі секретаря Атаманюк О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Косів у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

19.05.2026 року представник позивача звернувся до суду із позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від спільного подружнього проживання у сторін народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 ), яка проживає разом із позивачем і перебуває на її повному утриманні. 
Представник позивача зазначає, що з початку 2024 року ОСОБА_4 з відповідачем почала проживати окремо і останній перестав надавати будь-яку матеріальну допомогу в тому числі і на утримання неповнолітньої дитини. 
Рішенням Косівського районного суду від 23.05.2024 року (Справа №347/632/24) шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, неповнолітня дочка залишилась проживати із ОСОБА_1 та перебуває на повному утриманні останньої. 
25 вересня 2025 року позивач ОСОБА_4 після укладення шлюбу із ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 . 
Відповідач не підтримує жодним чином свою дитину, в добровільному порядку не допомагає утримувати спільну дитину. 
Для забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини на утримання потрібно не менше 10000 гривень на дитину для забезпечення витрат на: їжу, одяг та взуття, ліки, витрати на шкільне навчання, відпочинок, дозвілля та інше. 
Доходів ОСОБА_1 не вистачає для забезпечення вказаного належного рівня життя та розвитку дитини, тому позивач змушена звертатись до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки в добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо надання останнім належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки.
На переконання представника позивача, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 
Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень позивач одна не зможе забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), оскільки він працює та має постійний дохід.
За змістом ч.2, п.4 ч.6 ст.19, п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, в тому числі – справи про стягнення аліментів.
Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст.279 ЦПК України).
Відповідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України).
Ухвалою судді від 22.05.2026 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано термін для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Відповідач не надсилав до суду будь-яких клопотань. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.
За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України.
23.06.2026 року відповідач подав до суду відзив, в якому проситьпозовні вимоги позивача задовольнити частково, а саме стягнути з нього в твердій грошовій сумі аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по дві тисячі гривень, щомісячно із проведенням індексацій на поточні роки відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України».
Відповідач посилається на те, що на даний час є безробітнім, регулярних фінансових доходів не має, працює по найму, підтвердженням тому є копія Відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 17.06.2026 р.
Відповідач не заперечує щодо сплати аліментів офіційно на утримання їхньої спільної доньки, але у іншому виді стягнення, а саме у твердій грошовій сумі по 2000 тисячі гривень, щомісячно до досягнення нею повноліття.
Відповідач зазначає, що постійно потребує медичного огляду та систематичного лікування, що підтверджується Консультаційним висновком спеціаліста Косівської ЦРЛ від 17.06.2026 р., копією комп`ютерної томографії Косівської ЦРЛ № 1400 від 16.06.2026 р. Висновок (Діагноз): Остеохондроз ПВХ І-ІІ ст з явищами нестабільності в сегментах L3-L4-L5. Кили дисків (грижі): медіальна протрузія обмежена дорзальним спондилофітом в сегменті L4-L5 з відносним стенозом хребетного каналу; правобічна латерально-форамінальна протрузія обмежена масивним спондилофітом в сегменті L5-S1 з правобічним форамінальним стенозом.
Також відповідач стверджує, що після розірвання шлюбу постійно та регулярно допомагає утримувати свою дитину, підтвердженням, та доказом того є платіжні документи на рахунок позивача - ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) у сумах від 1000 гривень за 2024 рік та 2000 тисячі гривень за 2025-2026 рік.
Відповідач згідний і в подальшому утримувати дитину, в межах його можливостей, а саме в сумі 2000 гривень щомісячно до виповнення дитиною повноліття відповідно до статті 184 СКУ.
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає позов підставним.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у сторін народилася дитина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 виданого 11.12.2019 року підтверджується те, що батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  є ОСОБА_2 , а матір`ю є ОСОБА_7 (а.с.8).
На підставі копії рішення Косівського районного суду від 23.05.2024 року у справі №347/632/24 шлюб між  ОСОБА_2 та ОСОБА_7 розірвано (а.с.11-14).
Відповідно докопії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 виданого 25.09.2025 року 
ОСОБА_5  таОСОБА_7 зареєстрували шлюб 25.09.2025 року, після чого прізвище позивача було змінено на « ОСОБА_6 » (а.с.15).
Факт проживання неповнолітньої дитини із матір`ю підтверджується копіями витягів з реєстру Косівської територіальної громади, згідно з якими ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4  з 21.10.2025 року зареєстровані та проживають за адресою АДРЕСА_1  (а.с.7,10). 
Враховуючи відсутність добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації їх обов`язку щодо утримання і матеріального забезпечення дитини – наявні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на її утримання.
Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частинами 1, 2 ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18).
Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. 
Позивач пропонує стягувати із  ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, що відповідає вимогам закону.
Прожитковий мінімум для дитини у віці від 6 до 18 років станом на 01.01.2026 року становить 3512 грн. 50% від 3512 грн. становить 1756 грн, що у межах погодженого відповідачем (2000 грн) розміру аліментів за вище наведених ним обставин.
Законом України від 03.07.2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2020 року у справі № 682/3112/18).
З урахуванням того, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо забезпечення дітей, а також – тенденцію зростання розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і мінімальної заробітної плати для працездатних осіб - суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на користьОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу (заробітку) ОСОБА_2 щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів – їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (ч.1 ст.192 СК України).
Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід присудити з 19.05.2026 року, тобто з дня надходження до суду вказаного позову.
На підставі ст.ст.141, 180-185, 191 СК України, керуючись ст.ст. 81, 89, 263-265, 280-289, 430 ч. 1 п.1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити повністю.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.05.2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення про стягнення аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Повне рішення складено 25.06.2026 року.

Суддя:    Д.С. Драч