ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 року Справа № 915/1471/25 
м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу 
за позовом: Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»,
до відповідача: Акціонерного товариства «Миколаївобленерго»,
про: стягнення 331,10 грн,-
в с т а н о в и в:
Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №01/60954 від 13.10.2025 (вх.№14451/25) в електронному вигляді, в якій просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» 331,10 грн - 3% річних за Договором про врегулювання небалансів електричної енергії №0513-01041 від 26.04.2019.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання в частині повноти та своєчасності здійснення розрахунків за Договором про врегулювання небалансів електричної енергії.
Ухвалою суду від 20.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
31.10.2025 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву б/н від 31.10.2025 (вх..№15297/25), в якому останній заперечує проти задоволення вимог позивача посилаючись на наступне:
- заборгованість у Системі управління ринком за період квітень - травень 2022 року за Договором про врегулювання небалансів електричної енергії №0513-01041 від 26.04.2019 виникла внаслідок неправомірних дій позивача, а саме: коригуванням ним у бік збільшення обсягів електричної енергії, купленої та проданої сторонами для врегулювання небалансів електричної енергії відповідача;
- сторонами складені коригувальні акти, відповідно до яких нарахування, проведені позивачем за період квітень - травень 2022 року за Договором про врегулювання небалансів електричної енергії №0513-01041 від 26.04.2019, зняті з відповідача;
- нарахування 3% річних проведені на суму неіснуючого боргу;
- позивач не дотримався порядку коригувань, визначеного Додатком №10 до Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307 та провів коригування у бік збільшення обсягу небалансів електричної енергії відповідача безпідставно.
05.11.2025 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив б/н від 05.11.2025 (вх.№15549/25), за змістом якої позивач стверджує наступне. Розрахунки за небаланси за розрахункові періоди до 01.07.2024 здійснюються шляхом перерахування коштів СВБ, відповідно до виставлених АР платіжних документів та звітів, на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ОСП. Згідно п.3.2. Додатку 10 Правил ринку АР о 08:00 на третій робочий день з дня надсилання повідомлення про формування звіту про коригування перераховує з рахунку ескроу СВБ на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ОСП кошти в обсязі, необхідному відповідно до Акта коригування. Відповідно Додатку 10 до Правил ринку, згідно оновлених даних комерційного обліку, Позивачем було проведено врегулювання попередніх розрахункових періодів квітень-травень 2022 року сформовані та підписані кваліфікованим електронним підписом (далі - КЕП) Акти-корегування (врегулювання) по версії 4: Акт-корегування (врегулювання) №СВБ_ВР_04_2022_04_0513 від 27.06.2025 до Акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 30.04.2022 № ВН/22/04-0513, акту-корегування (врегулювання) від 16.09.2022 №ВР/22/04-0513, направлений відповідачу 27.06.2025. Акт-корегування (врегулювання) №СВБ_ВР_04_2022_05_0513 від 23.07.2025 до Акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 31.05.2022 №ВН/22/05-0513, акту-корегування від 05.10.2022 №ВН/22/05-0513, направлений відповідачу 23.07.2025. Відповідно до вказаних вище Актів-корегування позивач через систему управління ринком виставляв відповідачу звіти, які відповідач згідно п.3.2. Додатку 10 до Правил ринку зобов`язаний був оплатити протягом 3-х робочих днів саме: Звіт № 0804202500102 від 27.06.2025 на суму 54734,93 грн (період 01.04.2022 - 30.04.2022), виставлений в системі ММS 27.06.2025, кінцевий термі оплати 02.07.2025. Звіт не сплачений відповідачем. Про формування світу АР повідомив відповідача шляхом направлення листа на електрону пошту; Звіт №1707202500103 від 23.07.2025 на суму 5853,56 грн. (період 01.05.2022 - 31.05.2022), виставлений в системі ММS 23.07.2025, кінцевий термі оплати 28.07.2025. Звіт не сплачений відповідачем. Про формування світу АР повідомив відповідача шляхом направлення листа на електрону пошту. Таким чином, відповідно умов Договору, у відповідача виник обов`язок своєчасно (до 03.07.2025 та 29.07.2025 відповідно) сплатити вищезазначену заборгованість. Отже, відповідач порушив умови п.п.2 п.3.2., п.5.3, п. 5.7 Договору, та вимоги чинного законодавства щодо обов`язковості та строків виконання умов договору. Позивач посилаючись на п.4.1, 3.2 Договору та ст.625 ЦК України зазначає, що за період прострочення відповідачем грошового зобов`язання відповідно умов Договору позивачем на суму боргу було нараховано 3% річних в розмірі 331,10 грн. Позивач вважає, що відзив відповідача на позовну заяву необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності та не спростовує позовних вимог, заявлених до стягнення.
10.11.2025 відповідачем подано заперечення б/н від 10.11.2025 (вх.№15821/26), відповідно до яких:
- у період з 27.06.2025 по 10.09.2025 у СУР містились недостовірні обсяги купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів відповідача;
- про неправомірність коригувань відповідач повідомляв позивача листами;
- коригування проведено позивачем безпідставно;
- на поточну дату суперечність у даних комерційного обліку між сторонами врегульована внаслідок складання сторонами актів-коригування, відповідно до яких обсяг проданої та купленої електричної енергії для врегулювання небалансів відповідача зменшено.
Відповідачем не подавалось до суду заперечень проти розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Щодо тривалості судового провадження, суд, з урахуванням критеріїв розумності, які вироблені Європейським судом з прав людини вважає за необхідне зазначити наступне.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. У частині 1 статті 6 Конвенції закріплено елементи права на судовий захист, серед яких є розумний строк розгляду справи, який вважається окремим елементом доступності правосуддя. 
Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ), правовою основою функціонування та діяльності якого є Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, опрацював критерії, які дозволяють зробити висновки про розумність розгляду конкретної справи. Зокрема, у п.47 рішення у справі “Бараона проти Португалії” 1987 року Суд відзначив: “Розумність тривалості розгляду повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформульованих у практиці Суду, зокрема, комплексності справи, поведінки заявника і відповідних державних органів”. Критерій комплексності справи означає оцінювання складності справи з урахуванням обставин і фактів, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть за собою певні юридичні наслідки. Вона може бути пов`язана як із питаннями факту, так і з правовими аспектами: характером фактів, які необхідно встановити; кількістю питань, які розглядаються в межах справи; віддаленістю, з точки зору простору та часу, між подіями та фактами, що розглядаються, та процесом судочинства; кількістю свідків та інших проблем, пов`язаних зі збором доказів; міжнародними факторами; приєднанням справи до інших, а також вступом у процес нових осіб. Крім того, складність справи, а відтак й строк її розгляду, залежать, від складності предмету доказування у справі, без чого неможливо правильно вирішити справу по суті та застосувати норми матеріального права; від обсягу фактів предмета доказування, який може змінюватися у зв`язку зі зміною підстав позову, збільшенням чи зменшенням позовних вимог; від кількості доказів, наданих сторонами”. 
Також ЄСПЛ зазначає, що тривалість строку розгляду справи може бути пов`язана з перевантаженням судової системи, що, в свою чергу, може бути викликано певними надзвичайними ситуаціями. Приймаючи до уваги, що з початку військової агресії Російської Федерації проти України бойові дії ведуться, у тому числі, на території Миколаївської області, Господарський суд Миколаївської області, через оголошення повітряних тривог, перебої з постачанням електричної енергії тощо, працював з певними обмеженнями у здійсненні правосуддя та не мав об`єктивної можливості для повноцінного розгляду справи №915/1471/25 в межах строку, передбаченого ГПК України.
Відповідно, розгляд даної справи відбувся у розумний строк, тривалість якого обумовлюється введенням в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, та продовженого відповідними указами Президента України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.
26.04.2019 між Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (надалі – позивач у справі) та Акціонерним товариством «Миколаївобленерго» (надалі – відповідач у справі) укладено Договір про врегулювання небалансів електричної енергії №0513-01041. Дана обставина сторонами визнається.
Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії СВБ, у тому числі її балансуючої групи. Цей договір є договором приєднання у розумінні ст.634 ЦК України, умови якого мають бути прийняті іншою стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого Договору в цілому. На підставі цього Договору сторона, що приєднується, набуває статусу учасника ринку та здійснює свою діяльність у якості СВБ.
Умови публічного договору приєднання про врегулювання небалансів електричної енергії затверджені наказами НЕК «Укренерго» від 31.01.2022 №58; від 21.04.2022 №161; від 16.05.2022 №176 та розміщені на веб-сайті НЕК «Укренерго» за посиланням: https://ua.energy/wp-content/uploads/2022/05/Dogovir-pro-vregulyuvannya-nebalansiv-elektrychnoyi-energiyi_176_vid_16.05.2022.pdf. Сайт позивача судом досліджено.
Предметом спору у даній справі стало стягнення з відповідача 3% річних за прострочення виконання зобов`язань за Договором про врегулювання небалансів електричної енергії №0513-01041 від 26.04.2019 за період квітень-травень 2022 року відповідно до Актів-корегування (врегулювання) № СВБ_ВР_05_2022_04_0513 від 27.06.2025 до Акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 30.04.2022 №ВН/22/04-0513, Акту-корегування (врегулювання) від 16.09.2022 ВР/22/04-0513 (зобов`язання за квітень 2022 року) та Акту-корегування (врегулювання) № СВБ_ВР_05_2022_05_0513 до Акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 31.05.2022 №ВН/22/05-0513, Акту-корегування (врегулювання) від 05.10.2022 ВР/22/05-0513 від 23.07.2025 (зобов`язання за травень 2022 року). 
Відповідно до Акту-корегування від 27.06.2025 за квітень 2022 року зобов`язання відповідача перед позивачем з обсягів купівлі електричної енергії збільшено на 54708,20 грн та з продажу електричної енергії - на 26,72 грн. Сукупно, зобов`язання з оплати електричної енергії для врегулювання небалансів за квітень 2022 року для відповідача збільшено на 54734,93 грн.
Відповідно до Акту-корегування від 23.07.2025 за травень 2022 року зобов`язання відповідача перед позивачем з обсягів купівлі електричної енергії збільшено на 1132,95 грн та з продажу - на 4720,61 грн. Сукупно, зобов`язання з оплати електричної енергії для врегулювання небалансів за травень 2022 року для відповідача збільшено на 5853,56 грн.
Пунктом 1.3 Договору про врегулювання небалансів електричної енергії, затвердженого наказом НЕК «Укренерго» від 16.05.2022 №176 визначено, що СВБ врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи.
Пунктом 1.4 Договору визначено, що ОСП врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року №307.
Врегулювання небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку (п. 1.5 Договору). 
Вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього Договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством.
За підсумками місяця визначається індикативна величина - середньозважена ціна небалансів електричної енергії за розрахунковий місяць, що розраховується шляхом ділення загальної вартості небалансів електричної енергії на загальний обсяг небалансів електричної енергії (п.2.1 Договору).
Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку (п.2.2 Договору).
Виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього Договору (п.5.1 Договору).
СВБ, у якої виникли зобов`язання перед ОСП щодо оплати за небаланс електричної енергії, вносить плату за електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ОСП, зазначений у реквізитах цього Договору (п.5.3 Договору). 
За п.5.6 Договору подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку. Якщо СВБ має заперечення до інформації, яка міститься у платіжному документі, то вона зобов`язана повідомити про це ОСП не пізніше 12:00 наступного робочого дня після виставлення рахунку. Наявність заперечень не є підставою для створення дебіторської заборгованості перед ОСП та не може бути підставою для обмеження ОСП щодо вимоги платежу фінансової гарантії, що надається СВБ ОСП (п.5.7 Договору).
Надані заперечення враховуються ОСП при обчисленні платежів у порядку, передбаченому Правилами ринку (п.5.8 Договору).
Судом також досліджено і матеріалами справи підтверджено, що:
- Актом-корегування (врегулювання) від 10.09.2025 №СВБ_ВР_05_2022_04_0513 до Акта-корегування (врегулювання) №СВБ_ВР_04_2022_04_0513 до Акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 30.04.2022 № ВН/22/04-0513, Акту корегування (врегулювання) від 16.09.2022 ВР/22/04-0513; від 27.06.2025 №СВБ_ВР_04_2022_04_0513 позивачем зменшено зобов`язання відповідача на купівлю електричної енергії для врегулювання небалансів електричної енергії на 40461,66 грн та на продаж - 20,43 грн.;
- Актом-корегування (врегулювання) від 10.09.2025 №СВБ_ВР_05_2022_05_0513 до Акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 31.05.2022 №ВН/22/05-0513, Акту-корегування (врегулювання) від 05.10.2022 ВР/22/05-0513, від 23.07.2025 №СВБ_ВР_04_2022_05_0513 позивачем зменшено зобов`язання відповідача на купівлю електричної енергії для врегулювання небалансів електричної енергії на 2618,11 грн та на продаж на 12 317,70 грн.
Відповідно до п.5.7 р. V Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП 14.03.2018 № 307, рахунок A-F дебетується/кредитується оплатою/витратами з/на рахунків учасників ринку на основі розрахунків коригування, що здійснюються відповідно до Правил коригування, що є додатком 10 до цих Правил, і кредитується/дебетується зі збірного субрахунку коригування UA-4 відповідно до HYPERLINK "https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v0307874-18/ed20251009" 
HYPERLINK "https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v0307874-18/ed20251009" HYPERLINK "https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v0307874-18/ed20251009" глави 5.27 цього розділу.
Додатком № 10 до Правил ринку «Правила коригування» (ред. від 05.06.2025 та від 01.07.2025 р., чинних на момент проведення позивачем корегувань та складання Актів-корегування від 27.06.2025 та від 23.07.2025, зазначено, що розбіжності між учасником ринку та ОСП щодо даних комерційного обліку врегульовуються між ОСП та СВБ шляхом проведення планових та позапланових коригувань у випадку надання АКО до АР оновлених сертифікованих даних комерційного обліку.
Надання АКО оновлених сертифікованих даних комерційного обліку до АР для проведення планового коригування щодо розрахункового місяця здійснюються:
не пізніше 15 календарного дня другого місяця, наступного за розрахунковим;
не пізніше 15 календарного дня сьомого місяця, наступного за розрахунковим.
Позапланові коригування щодо розрахункового місяця здійснюються:
за результатами вирішення спору, ініційованого учасником ринку;
за результатами виконання попередження, виданого АКО;
у разі прийняття відповідного рішення НКРЕКП;
у разі набрання законної сили відповідного рішення суду.
Судом досліджені наявні в матеріалах справи Акти-корегування, рахунки та розрахунки та встановлено, що коригування щодо розрахункового місяця не підпадали під ознаки планових. За таких обставин, проведені коригування є позаплановими. 
Крім того, судом встановлено, що у провадженні Господарського суду Миколаївської області перебувала справа №915/357/23 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія «Укренерго» до Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про стягнення заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за Договором про врегулювання небалансів електричної енергії від 26.04.2019 №0513-01041 за період з січня 2022 року по квітень 2022 року Рішення по справі № 915/357/23 набрало законної сили та відповідно до ст.129-1 Конституції України є обов`язковим до виконання на всій території України.
За таких обставин подальше коригування обсягів електричної енергії для врегулювання небалансів електричної енергії відповідача повинно відбуватись з підстав, визначених Правилами коригування. 
Позивачем не надано до суду, а судом не встановлено обставин, з якими Правила коригування пов`язують зміну обсягів електричної енергії для врегулювання небалансів відповідно за період квітень - травень 2022 року.
Листом від 28.07.2025 №01/01-31-3590 відповідач повідомив позивача про недостовірність сертифікованих позивачем даних комерційного обліку за Договором від 26.04.2019 №0513-01041 про врегулювання небалансів електричної енергії за травень 2022 року.
Листом від 01.07.2025 №01/01-31-3073/1 відповідач повідомив позивача про недостовірність сертифікованих позивачем даних комерційного обліку за Договором від 26.04.2019 № 0513-01041 про врегулювання небалансів електричної енергії за квітень 2022 року.
Актами-коригування від 10.09.2025 року позивачем проведено коригування обсягів електричної енергії для врегулювання небалансів електричної енергії у бік зменшення.
За таких обставин суд погоджується з доводами відповідача, що у період між 27.06.2025 до 10.09.2025 СУР містила недостовірні обсяги електричної енергії для врегулювання небалансів електричної енергії відповідача за період квітень – травень 2022 року.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 17.11.2023 у даній справі вказав на те, що у межах правовідносин з Договору про врегулювання небалансів електричної енергії оператор системи передачі практично реалізує надане йому відповідним договором секундарне право – юридично забезпечену можливість створити своїм одностороннім волевиявленням юридичний ефект у правовій сфері іншої особи. 
Захист від неправомірної реалізації секундарних прав (реалізації їх зі зловживанням) чи видимості таких прав (відсутності їх насправді) є достатньо ускладнений, оскільки правові наслідки дій носія секундарного права є фактично миттєвими.
Суд враховує, що на момент подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем була відсутня не через її визнання та погашення відповідачем, а внаслідок оновлення сторонами даних комерційного обліку у бік зменшення. Отже, звіти № 0804202500102 від 27.06.2025 на суму 54734,93 грн та №1707202500103 від 23.07.2025 на суму 5853,56 грн сформовані на підставі некоректних вихідних даних, а визначена позивачем заборгованість у розмірі 54734,93 грн та 5853,56 грн є безпідставною.
В цьому контексті, суд зауважує на тому, що господарська операція пов`язана не з самим фактом підписання договору, а з фактом руху активів суб`єкта господарювання та руху його капіталу, натомість сам по собі договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, оскільки останній свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.
За п.1.5 Договору врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку.
У відповідності до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до п.26 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії» електрична енергія це енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу.
На переконання суду, відсутність руху товару виключає його оплату у визначеному позивачем у звітах №0804202500102 від 27.06.2025 та № 1707202500103 розмірах.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертався до стандартів поведінки учасників господарських правовідносин. Зокрема, до стандарту добросовісності, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. 
Нарахування 3% річних на суму боргу, яка в подальшому визнана сторонами не відповідною, даному принципу не відповідає. 
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
Відповідно до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17 та аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
У відповідності до ст.129 ГПК України, у разі відмови в позові судові витрати підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241, 248, 252 ГПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.
2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ч.1 ст.254 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. 
Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.В.Мавродієва