П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 569/879/25
Провадження № 22-ц/4815/594/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого-судді – Шимківа С.С.,
суддів: – Ковальчук Н.М., Хилевича С.В., 
секретар судового засідання – Ковальчук Л.В.,

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 , яка діє в інтересах 
неповнолітнього ОСОБА_2 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
відповідач – ОСОБА_3 ,
– Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛОР ДІМ",
треті особи, які не заявляють самостійні вимоги
на предмет спору: – державний реєстратор Левандовська Анастасія Віталіївна, 
– державний реєстратор Козярчук Лідія Андріївна, 
– ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОР ДІМ" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2025 року (ухвалене у складі судді Кучиної Н.Г., повний текст рішення суду складено 09.12.2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОР ДІМ", треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: державний реєстратор Левандовська Анастасія Віталіївна, державний реєстратор Козярчук Лідія Андріївна, ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в :

15 січня 2025 року ОСОБА_1 , діючи в інтересах свого неповнолітного сина ОСОБА_2 , через представника – адвоката Семенюк З.М., звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОР ДІМ", треті особи, що не заявляють самостійні вимоги – державний реєстратор Левандовська Анастасія Віталіївна, державний реєстратор Козярчук Лідія Андріївна про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Позов обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її колишній чоловік ОСОБА_5 , спадкоємцем якого є неповнолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивач, діючи в інтересах сина, вчасно звернулася до нотаріуса про прийняття спадщини і 12.09.2019 року було видано свідоцтво про право на спадщину на будинок померлого.
Пізніше позивачу стало відомо про наявність у власності померлого ОСОБА_5 ще двох земельних ділянок.
Коли вона звернулася до нотаріуса Мельничук Марини Степанівни щодо отримання свідоцтва на спадщину на спірні земельні ділянки, то дізналася, що 24.12.2021 року державний реєстратор Левандовська Анастасія Віталіївна незаконного зареєструвала право власності на вказані земельні ділянки за ОСОБА_3 , підставою для реєстрації були зазначені рішення Рівненського міського суду.
Згодом 22 липня 2024 року державним реєстратором ОСОБА_6 було зареєстровано право власності на одну із земельних ділянок за ТОВ "КОЛОР ДІМ".
Таким чином, власником спірної земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:061:0162 є ТОВ "КОЛОР ДІМ", а власником земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:061:0163 є ОСОБА_3 .
Рішення державного реєстратора, якими зареєстровано право власності на спірне майно за ОСОБА_3 прийняті протиправно, та з даного приводу вона звернулася до правоохоронних органів .
Просила суд: витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер 5610100000:01:061:0163, площею 0,1551 га, розташованої на території Рівненської міської ради та витребувати з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОР ДІМ" на користь ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер 5610100000:01:061:0162, площею 2,7726 га, розташованої на території Рівненської міської ради.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОР ДІМ", треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: державний реєстратор Левандовська Анастасія Віталіївна, державний реєстратор Козярчук Лідія Андріївна, ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено повністю.
Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 земельну ділянку, кадастровий номер: 5610100000:01:061:0163, площею 0,1551 га, розташовану на території Рівненської міської ради.
Витребувано з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОР ДІМ" на користь ОСОБА_2 земельну ділянку, кадастровий номер: 5610100000:01:061:0162, площею 2,7726 га, розташовану на території Рівненської міської ради.
Рішення мотивовано тим, що спірне майно вибуло з володіння позивача поза його волею. У разі вибуття майна з володіння власника не з його волі законодавець надає переваги у захисті власнику, а не добросовісному набувачеві. Наявні підстави для задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, що є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому реєстрі за відповідачем.
Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ТОВ "КОЛОР ДІМ" оскаржило його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що ТОВ "КОЛОР ДІМ" набуло право приватної власності на земельну ділянку площею 2,7726 га кадастровий номер 5610100000:01:061:0162, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2545374556060 добросовісно, відповідно до умов договору та в межах закону.
Станом на сьогодні триває досудове розслідування, вироку в межах кримінального провадження щодо шахрайства, підробки документів тощо немає, отже не можна говорити про те, що ТОВ "КОЛОР ДІМ" незаконно набув право власності на спірну земельну ділянку через що таке майно підлягає поверненню його нібито законному власнику.
ОСОБА_1 , яка діяла в інтересах свого сина ОСОБА_2 не надала суду жодного належного та допустимого доказу того, що земельна ділянка з кадастровим номером 5610100000:01:061:0162. площею 2.7726 га. належить на праві власності саме ОСОБА_2 .
Зважаючи на те, що за твердженнями позивачки ОСОБА_1 .. ОСОБА_2 є законним спадкоємцем померлого власника такої земельної ділянки ОСОБА_5 , то основним документом який би міг підтвердити право ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку (власником якої станом на сьогодні є ТОВ "КОЛОР ДІМ") є свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак, у матеріалах справи міститься тільки свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння АДРЕСА_1 .
Окрім того, у матеріалах справи відсутня відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку спадкоємцем якої нібито є ОСОБА_2 .
Зазначає, що позивачка ОСОБА_1 , яка діяла в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 обрала неналежний спосіб захисту, не довела набуття права власності неповнолітнім на спірну земельну ділянку, в тому числі факту вибуття майна поза волею власника майна, не надала рішення суду про визнання права власності на земельну ділянку саме за ОСОБА_2 .
Без встановлення права власності на відповідне майно подання віндикаційного позову є неможливим.
Тому ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 не може витребувати майно із нібито чужого незаконного володіння – ТОВ "КОЛОР ДІМ".
Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове – про відмову у задоволенні позову.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в інтересах якого діє позивачка ОСОБА_1 , є сином ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 10, том 1).
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (а.с. 9, том 1).
13 липня 2018 року приватним нотаріусом Мельничук М.С. заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_5 , номер у спадковому реєстрі 62702238. Спадкодавець ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ), спадкоємець ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) (а.с. 15, том 1).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 лютого 2019 року, виданого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Мельничук М.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 99, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є спадкоємцем майна ОСОБА_5 , 1979 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: домоволодіння АДРЕСА_1 , житловою площею 69,3 кв.м., загальною площею 100,2 кв.м. (а.с. 14).
Як вбачається з відповіді міськрайонного управління у Рівненському районі та м.Рівному Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 03.03.2021 року у приватній власності ОСОБА_5 перебувають земельна ділянка з кадастровим номером 5610100000:01:031:0162 площею 2,7726 га та земельна ділянка з кадастровим номером 5610100000:01:061:0163 площею 0,1551 га для ведення особистого селянського господарства, про що свідчить виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №382530 від 26.04.2007 року (а.с. 16).
Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №382530 від 26.04.2007 року ОСОБА_5 , на підставі рішення Рівненської міської ради від 13.07.2006р. №378, належить земельна ділянка з кадастровим номером 5610100000:01:061:0162, площею 2,7729 га та земельна ділянка з кадастровим номером 5610100000:01:061:0163, площею 0,1551 га, які розташовані на території Рівненської міської ради Рівненської області (а.с. 17, том 1).
Як правильно встановлено судом першої інстанції, спірні земельні ділянки входили до маси спадкового майна померлого ОСОБА_5 , спадкоємцем якого є ОСОБА_2 .
24 грудня 2021 року державний реєстратор Левандовська Анастасія Віталіївна зареєструвала право власності на земельну ділянку 5610100000:01:061:0162 за ОСОБА_3 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 62572031 від 24.12.2021, ОСОБА_7 , Виконавчий комітет Корнинської сільської ради Рівненського р-ну Рівненської області). Підстава реєстрації – рішення Рівненського міського суду, справа № 569/12710/18, виданий 20.03.2018 (а.с. 18-19, том 1).
24 грудня 2021 року державний реєстратор Левандовська Анастасія Віталіївна зареєструвала право власності на земельну ділянку 5610100000:01:061:0163 за ОСОБА_3 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 62571764 від 24.12.2021, ОСОБА_7 , Виконавчий комітет Корнинської сільської ради Рівненського р-ну Рівненської області). Підстава реєстрації – рішення Рівненського міського суду, справа № 569/12710/18, виданий 20.03.2018 (а.с. 20, том 1).
Як вбачається з відповіді Рівненського міського суду №23478/23-вх від 08 травня 2023 року №5/138/23-вих від 22.05.2023 року згідно даних АСДС Д-3 у провадженні Рівненського міського суду Рівненської області не перебувала справа, позивачем якої виступає ОСОБА_3 , а предметом спору є земельна ділянка (а.с. 21).
Згідно акту приймання-передачі майна, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Фокіна А.Б. за р.№2819, 2820 ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛОР ДІМ" (ЄДРПОУ 42792772) прийняло земельну ділянку, площею 2,7726 (га) кадастровий номер 5610100000:01:061:0162, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2545374556060, з цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства.
22 липня 2024 року державним реєстратором Козярчук Лідією Андріївною було винесено рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, індексний номер 74222356, згідно якого власником земельної ділянки 5610100000:01:061:0162 стало ТОВ "КОЛОР ДІМ".
Отже, станом на час розгляду справи судом, власником земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:061:0162 є ТОВ "КОЛОР ДІМ", а власником земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:061:0163 є ОСОБА_3 .
Відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України добросовісність – це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина заборони суперечливої поведінки, базується ще на римській максимі – ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності.
Введення в цивільне законодавство принципу добросовісності як одного з найбільш загальних і важливих принципів цивільного права є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного.
Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачами, відсутні законні підстави набуття ОСОБА_3 права власності на належні ОСОБА_5 земельні ділянки. Отже, поведінка відповідача ОСОБА_3 щодо реєстрації за ним права власності на належні ОСОБА_5 земельні ділянки та наступні правочини щодо передачі однієї з цих ділянок ТОВ "КОЛОР ДІМ" не відповідають принципу добросовісності цивільних правовідносин та порушують права ОСОБА_2 , в інтересах якого діє позивачка, як спадкоємця майна ОСОБА_5 .
Відповідно до частини 1 статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).
ОСОБА_2 на момент смерті батька ОСОБА_5 був малолітньою дитиною, а тому, відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що автоматично прийняв спадщину.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, адже, прийнявши спадщину в порядку, передбаченому ст. ст. 1268, 1270 України, він забезпечив своє право на отримання свідоцтва в майбутньому.
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Прийнявши в установленому законом порядку спадщину, позивач з часу її відкриття набув речові права, в тому числі, на спірні земельні ділянки і, відповідно, право на захист цих прав.
В спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає у нього з моменту державної реєстрації цього майна (частина друга статті 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених статтею 388 ЦК України (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12) від 22 березня 2023 року в справі № 463/6829/21-ц (провадження № 61-12264св22)).
Відповідно до статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
Згідно статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 388 ЦК України.
Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.
Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю у пункті 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц).
Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
З огляду на вказане у разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.
Вищезазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18).
Оскільки ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , до складу якої входило спірне нерухоме майно: земельні ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:031:0162 площею 2,7726 га та з кадастровим номером 5610100000:01:061:0163 площею 0,1551 га, право власності на які було незаконно зареєстровано за ОСОБА_3 та, в подальшому одну з них відчужено ТОВ "КОЛОР ДІМ", місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову  ОСОБА_1 – в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 про витребування спірного майна із чужого незаконного володіння.
Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОР ДІМ" залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2025 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя      Шимків С.С.

Судді:  Ковальчук Н.М.

 
Хилевич С.В.