Справа №№ 148/2038/26 
В И Р О К 
 Іменем України

06 липня 2026 року Тульчинський районний суд 
Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 

розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12026025180000034 внесеного в ЄРДР від 10.06.2026 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , гр. України, освіта середня-спеціальна, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , не судимого, обвинувачуваного у вчиненні кримінального проступку передбаченого ст. 309 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 3 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», ст. ст. 6, 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», 08 червня 2026, більш точного часу під час проведення досудового розслідування, встановити не виявилось можливим, діючи умисно, реалізовуючи протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання для особистого вживання без мети збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено – амфетамін, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , за допомогою свого мобільного телефону через систему миттєвого обміну повідомленнями «Telegram»здійснив замовлення у невстановленої в ході досудового розслідування особи психотропної речовини, обіг якої обмежено – амфетамін, оплативши її шляхом перерахування грошових коштів на криптогаманець продавця в сумі 45,7 USDT та в сумі 100 гривень на банківську картку АТ «Універсалбанк» НОМЕР_2 . Далі невстановленою особою була відправлена психотропна речовина обіг якої обмежено - амфетамін, шляхом доставки логістичною компанією ТОВ «Нова пошта» із поштомату № 46377 за адресою: вул. Здановської Юлії, 32а, м. Київ до поштомату № 56158 за адресою: вул. Миколи Леонтовича, 33, м. Тульчин Вінницька область.
В подальшому, 10.06.2026 реалізовуючи свій протиправний умисел, солдат ОСОБА_3 достовірно знаючи, що раніше відправлена посилка з психотропною речовиною, обіг якої обмежено – амфетамін, прибула до поштомату № 56158 ТОВ «Нова пошта» за адресою: вул. Миколи Леонтовича, 33, м. Тульчин Вінницька область, скориставшись послугами водія служби таксі ОСОБА_4 , якого ввів в оману, не повідомивши останньому про її зміст, організував отримання ним посилки № 20451459309290 у поштоматі з подальшою її доставкою до себе, попередньо здійснивши переадресацію відправлення на водія служби таксі ОСОБА_4 , який отримавши вказану посилку з психотропною речовиною, обіг якої обмежено – амфетамін, доставив її солдату ОСОБА_3 , тим самим останній

незаконно придбав та почав незаконно зберігати при собі психотропну речовину, обіг якої обмежено – амфетамін без мети збуту.
Після чого, солдат ОСОБА_3 поблизу свого помешкання напроти будинку № 37 по вул. Відродження в м. Тульчин Вінницької області був зупинений працівниками Тульчинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, де в ході спілкування, останній вів себе підозріло та схвильовано, а згодом зізнався, що в отриманій ним посилці знаходиться психотропна речовина, обіг якої обмежено – амфетамін. Далі, у період часу з 12:03 по 12:31 у присутності двох понятих в ході проведення огляду у солдата ОСОБА_3 було вилучено посилку 
№ 20451459309290, всередині якої знаходився зіп-пакет із вмістом порошкоподібної речовини, яка відповідно до висновку експерта являється амфетаміном, масою 1,4522 г, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено.
Загальна маса вилученої у солдата ОСОБА_3 психотропної речовини, обіг якої обмежено – амфетамін,складає 1,4522 г, що згідно з Таблицею № 2 Невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України), становить більше невеликого розміру та менше великого, тобто в такому розмірі, за придбання та зберігання якого без мети збуту передбачена кримінальна відповідальність. 
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст. 309 ч. 1 КК України, а саме: незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.
Статтею 381 ч.2 та 3 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ст. 302 ч.1 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акта додано письмову заяву підозрюваного ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_5 , в якій ОСОБА_3 , зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, він беззаперечно визнає; згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні без його участі. 
У вказаній заяві захисником ОСОБА_5 , підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.
Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст.ст. 381-382 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ст. 309 ч.1 КК України, а саме: незаконно придбав та зберігав психотропну речовину - амфетамін без мети збуту. Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.
Обвинувачений ОСОБА_3 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_5 , обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку та кваліфікує його дії за ст. 309 ч.1 КК України, а саме як: незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного. За місцем проживання характеризується посередньо, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Пом`якшуючими покарання обставинами являється щире каяття.
Так, ч. 6 ст. 368 КПК України визначено, що обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З правового висновку Верховного Суду у постанові від 20.04.2021 в справі № 457/529/20 вбачається, що щире каяття це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї кримінально караної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше кримінальних правопорушень. Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.
Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 кримінальне провадження № 629/847/15-к).
Отже, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро покаявся, визнав свою вину, що вбачається із матеріалів кримінального провадження, адже доведеність винуватості ґрунтується, зокрема й на зізнавальних показаннях обвинуваченого, що свідчить про належну критичну оцінку своєї протиправної поведінки та готовність нести кримінальну відповідальність, що також підтверджує наявність вищевказаної пом`якшуючої обставини.
З огляду на зазначене вище, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, що відповідає правовому висновку Верховного Суду у постанові від 30.10.2018 у справі № 559/1037/16-к та від 20.04.2021 у справі № 457/529/20.
Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
На підставі наведеного, суд дійшов переконання, що підстав сумніватися в правдивості й достовірності показань обвинуваченого не має.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 ЄСПЛ зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.
Санкцією ч. 1ст. 309 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або пробаційний нагляд на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.
Судом невстановлено підстав для застосування ст. ст. 69 та 75 КК України.
Суд бере до уваги, що ОСОБА_3 раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем служби характеризується позитивно, суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого можливо при призначенні йому покарання за скоєння кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу, в межах санкції ч.1 ст.309 КК України, в мінімальному розмірі, зокрема однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання як штрафу є справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Конвенції, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета і невідворотність покарання.
Підстав для застосування до обвинуваченого більш тяжкого покарання чи менш тяжкого, з врахуванням тяжкості скоєного, його особи, суд не знаходить.
Підстави застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Розмір пропонованої винагороду викривачу відсутній.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у межах кримінального провадження № 12026025180000034 від 10.06.2026 не застосовувався, а суд не вбачає підстав для його застосування.
Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
З обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягають стягненню в дохід держави понесенні процесуальні витрати на проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів, кошти у розмірі 2888,16 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 75, 76, 309 ч.1 КК України, ст. ст. 366-368, 370, 371, 374, 376, 381-382 КПК України, суд –

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ст. 309 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.
Стягнути з  ОСОБА_3  в дохід держави понесенні процесуальні витрати за проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів в сумі 2888,16 грн. (дві тисячі вісімсот вісімдесят вісім гривень 16 коп.).
Речові докази: зіп-пакет із вмістом порошкоподібної речовини,пакет ТОВ «Нова Пошта» (ТТН 20451459309290), коробку із милом «Aromatics», які зберігаються в кімнаті речових доказів Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області– знищити, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді від 15.06.2026 в кримінальному провадженні № 12026025180000034.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд протягом тридцяти днів з дня ухвалення вироку.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: