ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 679/1754/25
Провадження № 22-ц/820/1089/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Костенка А.М.,
секретар судового засідання Дубова М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області в складі судді Стасюка Р.М. від 13 лютого 2026 року.
Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:
У грудні 2025 року АТ «Акцент-Банк», звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувало, що 22.09.2023 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банк з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку. У той же день ОСОБА_1 підписано заяву щодо встановлення кредитного ліміту, на підставі якої відповідачу відкрито поточний рахунок, встановлено на нього відповідний кредитний ліміт зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну карту як засіб доступу до рахунку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті складає між ним і банком кредитний договір.
АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі, однак відповідач умови договору не виконує, порушує строки повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення за ним заборгованості, розмір якої станом на 29.11.2025 року складав 166357,34 грн., з яких: 121156,99 грн. заборгованість за кредитом; 45200,35 грн. заборгованість за відсотками.
З врахуванням викладеного, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму 166357,34 грн. заборгованості за вказаним договором про надання банківських послуг та 2422,40 грн. судових витрат.

Заочним рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 лютого 2026 року позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 22 вересня 2023 року, яка виникла станом на 29 листопада 2025 року, та складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 121156,99 грн. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за процентами у розмірі 45200,35 грн. відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судовий збір у розмірі 1768,35 грн.

В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк» просить скасувати рішення в частині відмови у позові та задовольнити позов повністю. На думу апелянта, судом першої інстанції не враховано, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив підписом факт ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них, викладеними на сайті банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, а отже, ознайомився з умовами і правилами і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти.
Не враховано також, що до заяви додано паспорт споживчого кредиту, а також заяву щодо встановлення кредитного ліміту, в якій чітко зазначені всі умови кредитування, строки, процентна ставка, тощо. Заяву підписано боржником за допомогою електронного підпису.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Так, судом встановлено, що 22.09.2023 ОСОБА_1 підписано заяву про приєднання Умов та Правил надання банківських послуг, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Згідно з заявою щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 22.09.2023 року ОСОБА_1 звернувся до А-Банку із заявою щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком та просив відкрити йому поточний рахунок на умовах, визначених у заяві. В заяві сторони погодили наступні умови: вид кредиту - кредитний ліміт на поточний рахунок, мета - отримання кредиту споживчі цілі, пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,00001%, у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,4% на місяць, строк кредитування - 240 місяців. Порядок погашення - щомісяця, до останнього дня поточного місяця включно, в розмірі не менше 4% від заборгованості та не менше нарахованих відсотків за користування кредитом, та не менше 100 грн. й не більше повного розміру заборгованості за договором про споживчий кредит.
Згідно довідок АТ «А-Банк» ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано наступні картки: № НОМЕР_2 зі строком дії до грудня 2031 року, № НОМЕР_3 зі строком дії до грудня 2031 року. ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 22.09.2023 у період з 22.09.2023 по 29.11.2025 встановлювались такі кредитні ліміти: 22.09.2023 – 15000 гривень; 23.11.2023 (збільшення) – 30000 гривень, 19.04.2024 (збільшення) – 35000 гривень; 02.05.2024 (збільшення) – 40000 гривень, 01.06.2024 (збільшення) – 45000 гривень, 03.06.2024 (збільшення) – 50000 гривень, 03.06.2024 (збільшення) – 121000 гривень.
За даними виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 22.09.2023 по 29.11.2025 відповідач користувався кредитними коштами, періодично погашаючи заборгованість.
Відповідно до наданих позивачем розрахунку заборгованості та виписки по картці за період з 22.09.2023 по 29.11.2025 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 22.09.2023 станом на 29.11.2025 становить 166357,34 грн., з яких: 106049,51 грн. залишок заборгованості за тілом кредиту; 15107,48 грн. залишок заборгованості за тілом кредиту (прострочений); 45200,35 грн. загальний залишок заборгованості за процентами; 7719,49 грн. залишок заборгованості за процентами на поточну заборгованість; 37480,86 грн. залишок заборгованості за процентами на прострочену заборгованість.
Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що розрахунок заборгованості відповідача по процентах зроблено виходячи з процентної ставки за кредитом у період з 22.09.2023 по 01.03.2025 44,4 % річних, а в період з 23.03.2025 по 27.11.2025 - 40,8 % річних. Однак розмір застосованої процентної ставки у період з 22.09.2023 по 01.03.2025 44,4 % річних не відповідає умові договору, погодженій сторонами в заяві щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 22.09.2023 року. Тому цей розрахунок не є допустимим доказом - заборгованість по процентах за користування кредитом у розмірі 45200 грн. не доведена належними та допустимими доказами, тому в її стягненні слід відмовити. Підлягають задоволенню лише позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 121156,99 грн. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Так, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.  Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав доведеним факт укладення кредитного договору, отримання та користування відповідачем кредитними коштами та їх неповернення позивачу. 
Суд також правильно констатував, що згідно п. 6 заяви щодо встановлення кредитного ліміту від 22.09.2023 року пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,000001%. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,4% на місяць (річна процентна ставка – 40,8 %). 
Однак розрахунок заборгованості у період з 22.09.2023 по 01.03.2025 здійснено на підставі процентної ставки (44,4 % річних), яка не відповідає умовам кредитного договору, і свідчить про необґрунтованість та недостовірність цього розрахунку. 
Докази щодо досягнення згоди сторонами щодо збільшення процентної ставки за користування кредитом у цей період відсутні. 
За наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у стягненні процентів за користування кредитом у розмірі 45200 грн. за недоведеністю.
Апеляційна скарга не містить доводів на спростування цих висновків суду першої інстанції.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 22 травня 2026 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

А.М. Костенко