Справа № 539/1046/26
Провадження № 2/539/1195/2026
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Рудалєвої Л.В.,
при секретарі судового засідання Бас В.Г.,
учасники справи у судове засідання не з`явилися, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (юридична адреса: 01010, місто Київ, площа Арсенальна, будинок №1Б, ЄДРПОУ 39861924) (далі – позивач) звернулося до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області (далі – суд) із позовною заявою до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі – відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд:
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (юридична адреса: 01010, місто Київ, площа Арсенальна, будинок №1Б, ЄДРПОУ 39861924) суму заборгованості за Договором позики №71369485 від 23 серпня 2025 року у сумі 16 125 (шістнадцять тисяч сто двадцять п`ять) гривень 00 копійок, за яких: 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок – основна сума боргу, 375 (триста сімдесят п`ять) гривень 00 копійок – заборгованість за процентами, 750 (сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок – заборгованість за комісією, 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок – заборгованість за пенею/неустойкою.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (юридична адреса: 01010, місто Київ, площа Арсенальна, будинок №1Б, ЄДРПОУ 39861924) суму заборгованості за Договором позики №8169193 від 26 липня 2025 року у сумі 4 648 (чотири тисячі шістсот сорок вісім) гривень 80 копійок, за яких: 1 200 (одна тисяча двісті) гривень 00 копійок – основна сума боргу, 1 048 (одна тисяча сорок вісім) гривень 80 копійок – заборгованість за процентами, 2 400 (дві тисячі чотириста) гривень 00 копійок – заборгованість за пенею/неустойкою.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 серпня 2025 року та 26 липня 2025 року між позивачем та відповідачем укладено відповідно кредитні договори, підписані електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на електронну адресу відповідача. Відповідач був ідентифікований за допомогою системи BankID.
За цими кредитними договорами позивач передав відповідачу кредитні кошти для задоволення особистих потреб. В свою чергу, відповідач не виконав умови укладених кредитних договорів та не повернув кошти, які отримав у кредит, не сплатив відповідні проценти за користування ними та комісію, неустойку.
Таким чином, на переконання позивача, у відповідача перед ним у зв`язку із невиконанням умов кредитних договорів виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути у судовому порядку.
Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми статей 626, 628, 629 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) щодо обов`язковості умов укладених договорів; статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» щодо належної форми кредитного договору – електронної форми; статей 526, 530, 599, 610, 611, 612, 625 ЦК України щодо обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором.
Від відповідача відзив на позовну заяву чи інші процесуальні документи у справі до суду не надходили.

Заяви, клопотання учасників справи
До позовної заяви було додано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного рішення позивач не заперечує.

Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 23 березня 2026 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у цивільній справі та вирішив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання на 04 травня 2026 року.
Розгляд справи відкладався на 30 червня 2026 року.
У судові засідання, призначені судом на 04 травня та 30 червня 2026 року, позивач та його представник не з`явилися. 
Відповідач та/або представник відповідача у вказані вище судові засідання також не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подали.
Ухвалою від 30 червня 2026 року (протокольно) суд постановив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
У зв`язку із тим, що відповідач, повідомлений належним чином, не з`явився у судове засідання, а позивач не заперечує, суд розглядає справу та ухвалює рішення на підставі документів, що в ній містяться.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на вимоги частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Позивач – ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» є юридичною особою, основним видом економічної діяльності якої є 64.92 – Інші види кредитування, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.9), а також є фінансовою установою, яка має право надавати такі види фінансових послуг: надання коштів та банківських металів у кредит, що підтверджується витягом з Державного реєстру фінансових установ (а.с.10).
26 липня 2025 року між позивачем та відповідачем укладено Договір кредитної лінії (надійний) №8169193 (далі – кредитний договір від 26.07.2025), відповідно до пункт 2.1. якого позивач зобов`язується передати відповідачу грошові кошти шляхом їх перерахування та банківський рахунок із використанням реквізитів електронного платіжного засобу, а позичальник (відповідач) зобов`язується повернути таку ж саме суму кредиту та сплатити проценти та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору (а.с.23-30).
Відповідно до пункту 2.2.1 кредитного договору від 26.07.2025 сума кредиту – 1 200,00 грн. Строк кредитування – 360 днів (пункт 2.2.2 кредитного договору від 26.07.2025). Дата сплати першого обов`язкового платежу – 24 серпня 2025 року (2.2.5 кредитного договору від 26.07.2025). Сума першого обов`язкового платежу – 549,00 грн (пункт 2.2.3 кредитного договору від 26.07.2025). Період сплати мінімальних обов`язкових платежів – 30 днів, кількість платежів – 11 (пункт 2.2.4 кредитного договору від 26.07.2025).
Сума до сплати у дату повернення кредиту складає 5 511,00 грн (пункт 2.9 кредитного договору від 26.07.2025).
Комісія за надання кредиту – 17.25% від суми кредиту, тобто 207,00 грн (пункт 2.2.8 кредитного договору від 26.07.2025). Денна процентна ставка – 0,998 % в день (пункт 2.3.1 кредитного договору від 26.07.2025). Максимальний кредитний ліміт для позичальника (відповідача – 6 000,00 грн (пункт 2.5 кредитного договору від 26.07.2025). 
Згідно з пунктом 5.5 кредитного договору від 26.07.2025 кредитний договір укладається сторонами дистанцій в електронній формі з використанням ІКС відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до пункту 6.13 кредитного договору від 26.07.2025 у разі прострочення позичальником повернення кредитних коштів на шістдесят другий день позивач має право вимагати повне погашення кредиту, навіть якщо термін його виплати на настав, позичальник зобов`язаний здійснити повне дострокове погашення кредиту.
Пунктом 9.7 кредитного договору від 26.07.2025 передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитним договором відповідач як позичальник сплачує неустойку, яка нараховується з урахуванням норм Закону України «Про споживче кредитування».
Кредитний договір від 26.07.2025 підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).
Відповідно до довідки позивача ідентифікація позивача за посередництвом системи BankID НБУ була здійснена 26 липня 2025 року (під час укладення кредитного договору від 26.07.2025) (а.с.31).
Відповідно до платіжної інструкції на картку відповідача 26 липня 2025 року було перераховано кошти у сумі 1 200,00 грн (а.с.32, зворотна сторона). Указана інформація також підтверджується довідкою від ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА ПЛАТІЖНА СИСТЕМА» від 16 січня 2026 року (а.с.31, зворотна сторона).
Крім того, зарахування коштів на рахунок відповідача підтверджено інформацією, наданою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання ухвали суду (а.с.62-63).
24 листопада 2025 року на адресу відповідача позивачем було надіслано вимогу про повернення кредиту – до 24 грудня 2025 року, оскільки відповідач не сплатив кошти понад два місяці. Заборгованість, яку слід повернути – 4 648,80 грн (а.с.30, зворотна сторона).
Відповідно до розрахунку позивача заборгованість за кредитним договором від 26.07.2025 становить 4 648,80 грн, з яких: сума кредиту – 1 200,00 грн, 1048,80 грн – відсотки, неустойка - 2 400,00 грн (а.с.22).
Крім того, 23 серпня 2025 року між позивачем та відповідачем укладено Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71369485 (далі – кредитний договір від 23.08.2025), відповідно до пункт 2.1. якого позивач зобов`язується передати відповідачу грошові кошти шляхом їх перерахування та банківський рахунок із використанням реквізитів електронного платіжного засобу, а позичальник (відповідач) зобов`язується повернути таку ж саме суму кредиту та сплатити проценти та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору (а.с.12-19).
Відповідно до пункту 2.2.1 кредитного договору від 23.08.2025 сума кредиту – 5 000,00 грн. Строк кредитування – 30 днів (пункт 2.2.2 кредитного договору від 23.08.2025). Дата надання кредиту – 23 серпня 2025 року, дата повернення кредиту – 21 вересня 2025 року (пункт 2.2.4 кредитного договору від 23.08.2025). Процентна ставка – 0,25 % в день (пункт 2.2.3 кредитного договору від 23.08.2025)
Загальна вартість кредиту – 6 125,00 грн (пункт 2.2.4 та додаток №1 до кредитного договору від 23.08.2025).
Згідно з пунктом 5.5 кредитного договору від 26.07.2025 кредитний договір укладається сторонами дистанцій в електронній формі з використанням ІКС відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Пунктом 10.5 кредитного договору від 23.08.2025 передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитним договором відповідач як позичальник сплачує неустойку, яка нараховується з урахуванням норм Закону України «Про споживче кредитування».
Кредитний договір від 23.08.2025 підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).
Відповідно до довідки позивача ідентифікація позивача за посередництвом системи BankID НБУ була здійснена 23 серпня 2025 року (під час укладення кредитного договору від 23.08.2025) (а.с.11).
Відповідно до довідки АТ «ТАСКОМБАНК» відповідач через термінал 23 серпня 2025 року отримав кошти у сумі 5 000,00 грн (а.с.21, зворотна сторона). 
Крім того, зарахування коштів на картку відповідача підтверджено інформацією, наданою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання ухвали суду (а.с.65).
Відповідно до розрахунку позивача заборгованість за кредитним договором від 23.08.2025 становить 16 125,00 грн з яких: сума кредиту – 5 000,00 грн, 375,00 грн – відсотки, неустойка - 10 000,00 грн, комісія – 750,00 грн (а.с.10-11).
Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеними ним кредитним договором від 26.07.2025 та кредитним договором від 23.08.2025 (далі - кредитні договори).
Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування» станом на дату виникнення спірних правовідносин.
Не погоджуючись із відповідачем, який не сплачував заборгованість за кредитними договорами, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Норми права, які застосував суд
Згідно зі статею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері врегульовано Законом про споживче кредитування.
Так, пунктом 1-1 частини першої статті 1 Закону про споживче кредитування визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит (частина перша статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»).
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»).
Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України визначено, що період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Оцінка суду
Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Передусім суд зазначає, що відповідно до змісту статей 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.
Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, звертає увагу суду на те, що відповідач не виконав умови укладених ним в електронному вигляді кредитних договорів, а тому заборгованість слід стягнути у судовому порядку.
Відповідач своєї позиції щодо позову не висловив.
Суд, оцінюючи докази, що містяться в матеріалах справи, чинне законодавство України із вказаного спірного питання, дійшов наступних висновків.
Як було зазначено вище, стаття 205 ЦК України надає право укладати договір, серед іншого у письмовій (електронній) формі. Крім того, Закон України «Про електронну комерцію» визначає, що договір, підписаний у порядку, визначеному цим Законом, якому передував обмін електронними повідомленнями, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач уклав із позивачем кредитні договори шляхом підписання своїм електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, як того вимагає кредитний договір і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.
Юридична особа, яка укладала кредитні договори з відповідачем, є фінансовою установою та має відповідне свідоцтво.
Таким чином, аналізуючи норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію», а також матеріали справи, зокрема умови кредитних договорів та додатків до нього, суд дійшов висновку, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитні договори між позивачем та відповідачем не були б укладені, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
Судом встановлено, що відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення кредитних договорів. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе.
В силу вимог статей 629 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір відповідно до його умов та вимог закону.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням статті 617 ЦК України.
При цьому, суд звертає увагу, що незважаючи на те, що кредитний договір від 26.07.2025 ще не закінчив свою дію, норма його пункту 6.13 надає право позивачу на шістдесят другий день вимагати повне погашення кредиту, навіть якщо термін його виплати на настав, а позичальник зобов`язаний здійснити повне дострокове погашення кредиту, у разі прострочення позичальником повернення кредитних коштів. 
Враховуючи, що позивач мав право підписувати кредитні договори та надавати кошти у борг відповідачу; позивач виконав свою частину зобов`язання згідно з умовами кредитних договорів (перерахував кошти відповідачу), а відповідач не виконав свої зобов`язання – не повернув суму кредитів та не сплатив відсотки за їх користування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими.
Що стосується стягнення комісії за користування кредитом, суд зазначає таке.
З аналізу вимог пункту 4 частини першої та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» суд вбачає, що цей Закон передбачає право фінансової установи встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Зважаючи на вимоги вказаних вище статей 11 та 12 Закону України «Про споживче кредитування», суд дійшов висновку, що умови, за яких нараховується комісія за отримання кредитних коштів, мають бути чітко виписані у кредитному договорі. Зі змісту кредитних договорів вбачається можливість нарахування комісії за надання кредиту. При цьому, не конкретизовано, за які саме послуги з надання кредиту ця комісія нараховується.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22) зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Вказаний висновок Верховного Суду кореспондується зі спірними правовідносинами, оскільки відповідач також надає фінансові послуги та на нього розповсюджуються норми Закону України «Про споживче кредитування».
Враховуючи, що, нарахування комісії за кредитними договорами є неправомірним, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині.
По-третє, щодо стягнення заборгованості за штрафами суд зазначає наступне
З огляду на зазначені вище норми пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, відповідач звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь позивача неустойки (пені) за таке прострочення – відповідні платежі за прострочення підлягають списанню кредитодавцем (позивачем). У зв`язку з цим заборгованість за пенею не підлягає стягненню із відповідача.
Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути наступну заборгованість:
за кредитним договором від 26.07.2025: 1 200,00 грн – тіло кредиту, 1 048,80 грн – відсотки;
за кредитним договором від 23.08.2025: 5 000,00 грн – тіло кредиту, 375,00 грн – відсотки, Загальна сума заборгованості за кредитними договорами – 7 623,80 грн.
За вказаного вище правового врегулювання, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач – не надаючи позиції щодо позову, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам позивача та доводам відповідача та доказам, що це підтверджують, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити частково.

Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Щодо судового збору суд зазначає таке
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2 662,40 грн, що підтверджується Платіжною інструкцією в національній валюті №3а91а0 від 06 березня 2026 року (а.с.1).
У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє частково, судовий збір стягується із відповідача пропорційно сумі задоволених вимог – 977,10 грн.
Щодо витрат, пов`язаних з розглядом справи суд зазначає таке.
Позивач, серед іншого, заявив вимогу щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 4 500,00 грн. На підтвердження понесених витрат було надано до матеріалів справи Договір № 20-08/25 про надання правничої допомоги від 20 серпня 2025 року (а.с.33-37) (далі – Договір).
Зі змісту витягу з Акту №4-МК приймання-передачі наданої правничої допомоги да Договором від 05 лютого 2026 року (далі – Акт) (а.с.37, зворотна сторона) вбачається, що послуги адвоката складають 4 500,00 грн.
Проаналізувавши Договір та Акт, суд дійшов висновку про те, що витрати на правничу допомогу слід зменшити з огляду на таке.
Відповідно до частин третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Як вбачається із змісту Договору та Акту, послуги адвоката у вказаній справі становлять 4 500,00 грн. 
Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що робота, зазначена у Акті, має не обґрунтовано завищену вартість, з огляду на складність справи (стягнення заборгованості здійснюється за одним кредитним договором) та фактично виконаній адвокатом роботі (наданих послуг), часові, витраченому на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг) (зміст позовних вимог та доданих до позовної заяви документів є стандартизованим, із процесуальних документів – клопотання про розгляд за відсутності представника пози вача, представник не брав участі у судових засіданнях), витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн не відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи, сталою правовою позицією і безумовно є завищеними, тому вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача в користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. Під час визначення суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з вимог частини третьої статті 141 ЦПК України.

Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 205, 514, 516, 516, 527, 530, 627, 628, 617, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (юридична адреса: 01010, місто Київ, площа Арсенальна, будинок №1Б, ЄДРПОУ 39861924) суму заборгованості за Договором кредитної лінії (надійний) №8169193 від 26 липня 2025 року у сумі 2 248 (дві тисячі двісті сорок вісім) гривень 80 копійок, за яких: 1 200 (одна тисяча двісті) гривень 00 копійок – основна сума боргу, 1 048 (одна тисяча сорок вісім) гривень 80 копійок – заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (юридична адреса: 01010, місто Київ, площа Арсенальна, будинок №1Б, ЄДРПОУ 39861924) суму заборгованості за Договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71369485 від 23 серпня 2025 року у сумі 5 375 (п`ять тисяч триста сімдесят п`ять) гривень 00 копійок, за яких: 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок – основна сума боргу, 375 (триста сімдесят п`ять) гривень 00 копійок – заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (юридична адреса: 01010, місто Київ, площа Арсенальна, будинок №1Б, ЄДРПОУ 39861924):
судовий збір у сумі 977 (дев`ятсот сімдесят сім) гривень 10 копійок;
витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України: 
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», юридична адреса: 01010, місто Київ, площа Арсенальна, будинок №1Б, ЄДРПОУ 39861924.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області Л.В. Рудалєва