СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року м. Харків Справа №922/156/26 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача – Харківського національного медичного університету (вх.№723Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2026 року у справі №922/156/26,
за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут»,
до Харківського національного медичного університету,
про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» через систему Електронний суд звернулося до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Харківського національного медичного університету, в якій просило суд стягнути заборгованість за договором про постачання електричної енергії споживачу №1-0060С від 01.02.2021 року, а саме:
- 3% річних за період з 01.03.2023 року по 30.07.2024 року у сумі 9971,50 грн;
- інфляційні втрати за період з березня 2023 року по липень 2023 року, з жовтня 2023 року по липень 2024 року у сумі 24354,44 грн.
Також позивач просив стягнути з відповідача судовий збір у сумі 2662,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Харківською медичною академією післядипломної освіти (правонаступником якої на підставі наказу Міністерства охорони здоров`я України від 15.03.2021 року №452 «Про реорганізацію Харківської медичної академії післядипломної освіти» є відповідач - Харківський національний медичний університет) порушено погоджені умови договору про постачання електричної енергії споживачу №1-0060С від 01.02.2021 року в частині своєчасної сплати спожитої електричної енергії у встановлені строки, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати 3% річних та інфляційних втрат, яка станом на 01.11.2025 року становить 34325,94 грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 24.03.2026 року у справі №922/156/26 (дата складання повного тексту не зазначена, підпис проставлено 24.03.2026 року, суддя Мужичук Ю.Ю.) позов задоволено частково.
Стягнуто з Харківського національного медичного університету (61022, місто Харків, просп. Науки, 4, код ЄДРПОУ: 01896866) на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (61057, Харківська область, місто Харків, вул. Гоголя, 10, код ЄДРПОУ: 42206328) 3% річних за період з 01.03.2023 року по 30.07.2024 року у сумі 9959,02 грн, інфляційні втрати за період з березня 2023 року по липень 2024 року у сумі 18582,41 грн та витрати по сплаті судового збору 2662,40 грн.
Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:
- скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2026 року в частині задоволення позовних вимог;
- в цій частині прийняти нове судове рішення про відмову в позові повністю.
- судові витрати, пов`язані із апеляційним переглядом справи, покласти на Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут».
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на обставини, що відповідач первісно договір №1-0060С від 01.02.2021 року щодо якого виник спір, із позивачем не укладав та відповідні цивільні зобов`язання не себе брав. Крім того, відповідач зазначає, що реорганізація ХМАПО шляхом її приєднання до ХНМУ відбувалася в період з 2021 по 2023 рік та лише 16.05.2023 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис №1004801120031034673 про припинення ХМАПО як юридичної особи в результаті її реорганізації. Відповідач зазначає, що ні станом на 09.12.2022 року (дата складення акту прийому-передачі Харківської медичної академії післядипломної освіти до складу Харківського національного медичного університету), ні станом на 16.05.2023 року (дата внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про припинення ХМАПО як юридичної особи) заборгованість за договором про постачання електричної енергії споживачу №1-0060С від 01.02.2021 року, яка складається із 3% річних за період з 01.03.2023 року по 30.07.2024 року у сумі 9971,50 грн та інфляційних втрат за період з березня 2023 року по липень 2023 року, з жовтня 2023 року по липень 2024 року у сумі 24354,44 грн та є предметом даного позову, не обліковувалась та не передавалась відповідачу у складі цілісного майнового комплексу Харківської медичної академії післядипломної освіти. Також відповідач стверджує, що будь-які вимоги позивачем щодо невиконання (несплати) Харківською медичною академією післядипломної освіти заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу №1-0060С від 01.02.2021, яка складається із 3% річних за період з 01.03.2023 року по 30.07.2024 року у сумі 9971,50 грн та інфляційних втрат за період з березня 2023 року по липень 2023 року, з жовтня 2023 року по липень 2024 року у сумі 24354,44 грн під час процедури припинення юридичної особи не заявлялись.
На думку відповідача, прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем, про що зазначає позивач у позовній заяві, з боку відповідача не відбулося та останній не допустив порушення зазначених положень цивільного законодавства. Разом з тим, відповідач зазначає, що обов`язок сплатити вартість електричної енергії в об`ємі 45365 кВт*год на суму 234177,10 грн у відповідача виник лише на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 21.07.2023 року у справі №922/2009/23, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.06.2024 року, тобто починаючи із 21.06.2024 року. На думку відповідача, стягнення нарахованих інфляційних втрат та 3% від простроченого грошового зобов`язання могло б мати місце та ґрунтувалось би положеннях ст. 625 Цивільного кодексу України лише за період з 21.06.2024 року по 30.07.2024 року. Відповідач вважає, що оспорювана заборгованість не відображена в акті прийому-передачі Харківської медичної академії післядипломної освіти до складу Харківського національного медичного університету від 09.12.2022 року та не могла бути відображена з огляду на заявлений період нарахування відповідних зобов`язань.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.04.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача – Харківського національного медичного університету на рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2026 року у справі №922/156/26. Позивачу встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу – протягом 15 днів, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відзив має бути оформлено у відповідності до вимог ст.263 ГПК України, якою, зокрема, передбачено, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи з урахуванням положень ст.42 цього Кодексу. Встановлено, що учасники справи мають право до 04.05.2026 року подати до апеляційного господарського суду клопотання, заяви та документи в обґрунтування своїх вимог і заперечень по справі з відповідним мотивуванням їх подання. Попереджено сторони, що апеляційна скарга підлягає розгляду за правилами ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи - за відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи з їх повідомленням (викликом). Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/156/26.
Вказана ухвала була направлена учасникам справи через підсистему Електронний суд до кабінету користувача і доставлена їм 10.04.2026 року.
15.04.2026 року до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/156/26.
15.04.2026 року від Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить долучити до матеріалів справи №922/156/26 даний відзив на апеляційну скаргу; залишити рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2026 року у справі №922/156/26 без змін, а апеляційну скаргу Харківського національного медичного університету – без задоволення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши з урахуванням положень ч. 1 ст. 269 ГПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
01.02.2021 року Харківською медичною академією післядипломної освіти (споживачем) підписано заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу.
Як вбачається зі змісту вказаної заяви-приєднання, споживач, ознайомившись з умовами договору про постачання електричної енергії споживачу на сайті електропостачальника ПрАТ «Харківенергозбут» в мережі Інтернет за адресою www.zbutenergo.kharkov.ua, приєднався до умов договору на умовах комерційної пропозиції постачальника №1Ф-П (далі - Комерційна пропозиція 1Ф-П), початок постачання з 01.02.2021 року.
Відповідно до зазначеної заяви-приєднання, споживач, погодившись з цією заявою-приєднанням (акцептувавши її), засвідчує вільне волевиявлення щодо приєднання до умов договору в повному обсязі. З моменту акцептування цієї заяви-приєднання в установленому Правилами роздрібного ринку порядку споживач та постачальник набувають всіх прав та обов`язків за договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинним законодавством України.
Згідно з п. 2.1 договору №1-0060С від 01.02.2021 року постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Пунктом 5.5 договору №1-0060С від 01.02.2021 року встановлено, що розрахунковий період за цим договором зазначений у комерційній пропозиції та, як правило, становить календарний місяць, і відповідає розрахунковому періоду за договором споживача з оператором системи розподілу/передачі.
Згідно п. 5.6 договору №1-0060С від 01.02.2021 року розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок.
Відповідно до п. 5.7 договору №1-0060С від 01.02.2021 року оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору.
За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (п. 9.1 договору).
Згідно з умовами п. 4 комерційної пропозиції №1Ф-П оплата електричної енергії та послуги з розподілу електричної енергії здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг спожитої електричної енергії, визначений за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу, в якому зазначаються суми до сплати за спожиту електричну енергію. У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності в платіжному документі в реквізиті «Призначення платежу» посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення.
Відповідно до п. 5 комерційної пропозиції №1Ф-П рахунок за спожиту електричну енергію та акт приймання-передачі надаються споживачу до 12 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем. Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах ПрАТ «Харківенергозбут». В разі неотримання споживачем рахунків, останні направляються поштовим зв`язком. У такому випадку рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.
Відповідно до п. 6.2 договору №1-0060С від 01.02.2021 року споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору.
Пунктом 8 комерційної пропозиції №1Ф-П, передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії, передбачених п. 5 комерційної пропозиції постачальник має право провести нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у окремому розрахунковому документі окремими рядками та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем.
Матеріали справи містять рахунок за електричну енергію нараховану в грудні 2021 року по споживачу ХМАПО за договором про постачання електричної енергії від 01.02.2021 року №1-0060С (о/р 0060) за споживання 45365 кВт*год на суму 234177,10 грн разом з ПДВ та акт приймання-передачі електричної енергії за грудень 2021 року, які отримано уповноваженим представником споживача 10.01.2022 року.
Вказана заборгованість за спожиту електричну енергію у грудні 2021 року у сумі 234177,10 грн визнана рішенням Господарського суду Харківської області від 21.07.2023 року у справі №922/2009/23, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.06.2024 року.
Так, рішенням Господарського суду Харківської області від 21.07.2023 року у справі №922/2009/23, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.06.2024 року, позов задоволено частково. Стягнуто з Харківського національного медичного університету (код ЄДРПОУ 01896866, юридична адреса: 61022, м. Харків, пр-т Науки, буд. 4) на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (код ЄДРПОУ 42206328, юридична адреса: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126/ адреса для листування: 61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 10) заборгованість за електричну енергію в сумі 234177,10 грн на п/р НОМЕР_1 у ХОУ АТ «Ощадбанк», МФО 351823. Стягнуто з Харківського національного медичного університету (код ЄДРПОУ 01896866, юридична адреса: 61022, м. Харків, пр-т Науки, буд. 4) на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (код ЄДРПОУ 42206328, юридична адреса: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126/ адреса для листування: 61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 10) пеню в сумі 3849,49 грн, 3% річних в сумі 7698,97 грн, інфляційні в сумі 62900,44 грн та судовий збір в сумі 4629,39 грн на п/р НОМЕР_2 у ХОУ АТ «Ощадбанк», МФО 351823. Відмовлено у стягненні пені в сумі 76304,1 грн, 3% річних у сумі 6719,52 грн та інфляційних в сумі 48518,10 грн.
30.07.2024 року на підставі платіжної інструкції №35 Харківським національним медичним університетом сплачено грошові кошти у розмірі 234177,10 грн із призначенням платежу « 2301070; 2282; стягнення заборг. за електр. енергію; зг. наказу ГС Хар.обл. від 11.08.2023 по спр.№922/2009/23.».
Позивач зазначає, що ПрАТ «Харківенергозбут» як постачальник, виконав свої зобов`язання по договору №1-0060С від 01.02.2021 року у повному обсязі, проте відповідачем умови договору щодо своєчасної сплати спожитої електричної енергії у встановлені договором строки не виконано, внаслідок чого відповідачу нараховано 3% річних за період з 01.03.2023 року по 30.07.2024 року у сумі 9971,50 грн та інфляційні втрати за період з березня 2023 року по липень 2023 року, з жовтня 2023 року по липень 2024 року у сумі 24354,44 грн.
Матеріали справи містять рахунки на оплату 3% річних, інфляційних втрат та акт звіряння розрахунків за електроенергію станом на 01.11.2025 року, які були направлені відповідачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується списком згрупованих відправлень та поштовими чеками. 
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що розрахунок 3% річних містить арифметичні помилки, внаслідок чого судом здійснено перерахунок 3% річних, за результатами якого їх розмір становить 9959,02 грн, що підлягає стягненню з відповідача. Місцевим господарським судом також перевірено поданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та встановлено, що при його здійсненні не враховано індекси інфляції за серпень 2023 року (98,6%) та вересень 2023 року (100,5%). Здійснивши перевірку розрахунку інфляційних втрат та провівши власний розрахунок із застосуванням кумулятивного методу, який передбачає визначення сукупного індексу інфляції за весь період прострочення (з березня 2023 року по липень 2024 року), суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність коригування заявленого позивачем розміру інфляційних втрат і за результатами такого перерахунку розмір інфляційних втрат становить 18582,41 грн, що підлягає стягненню з відповідача.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, апеляційний господарський суд зазначає таке.
Відповідно до приписів частини другої статті 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків є договори.
Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 Цивільного кодексу України).
Відповідно до положень ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Положеннями ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За положеннями статті 549 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Стаття 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Згідно з положеннями статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» (в редакції станом на час підписання заяви-приєднання до договору) учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.
Статтею 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Відповідно ч. 2 - 9 статті 72 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку. Оператор системи передачі та оператори систем розподілу забезпечують приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж у порядку, встановленому статтею 21 цього Закону. Передачу та розподіл електричної енергії, що постачається споживачам, здійснюють оператор системи передачі та оператори систем розподілу відповідно до договорів, що укладаються із споживачем та/або постачальником електричної енергії відповідно до кодексу системи передачі, кодексу систем розподілу та правил роздрібного ринку. Облік спожитої споживачем електричної енергії здійснюється постачальником послуг комерційного обліку. Відносини між учасниками роздрібного ринку регулюються правилами роздрібного ринку та договорами між його учасниками. Правила роздрібного ринку оприлюднюються на офіційних веб-сайтах Регулятора та електропостачальників. Споживачі мають право вільно обирати електропостачальників. Споживачі одночасно можуть мати більше одного укладеного договору про постачання електричної енергії, за умови дотримання правил роздрібного ринку, кодексу комерційного обліку. Постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам здійснюється постачальниками універсальної послуги відповідно до статті 63 цього Закону або іншими електропостачальниками. У разі банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника або закінчення строку дії ліцензії електропостачальника на провадження діяльності з постачання електричної енергії, її зупинення або анулювання, а також в інших випадках, передбачених цим Законом, на період зміни електропостачальника постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками «останньої надії» відповідно до статті 64 цього Закону. Постачання електричної енергії споживачам, а також надання послуг, пов`язаних з постачанням електричної енергії, здійснюються за вільними цінами, крім випадків, встановлених цим Законом. Оператор системи передачі та оператори систем розподілу забезпечують якість електричної енергії відповідно до укладених договорів. Споживач отримує електричну енергію на межі балансової належності його мереж. Споживач сплачує за поставлену йому електричну енергію та надані послуги згідно з умовами договорів, укладених відповідно до правил роздрібного ринку.
Абзацом п`ятим п. 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Відповідно до п.п. 3.2.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.
У відповідності до п. 3.1.7 Правил договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку.
Згідно з п. 3.2.11. Правил споживач, обравши комерційну пропозицію, надає електропостачальнику заповнену заяву-приєднання разом із необхідними для укладення відповідного договору документами.
Згідно з п.п. 4.12, 4.13 розділу IV Правил розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.
У відповідності до п. 4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.
За вимогами п. 9.1.1 Розділу IX Кодексу комерційного обліку електричної енергії обмін даними між адміністратором комерційного обліку електричної енергії між АКО, ППКО та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів.
У зв`язку з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 року, з 01.01.2019 року ПрАТ «Харківенергозбут» є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.06.2018 року №505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 року №1268.
Колегія суддів зауважує, що враховуючи встановлену ст. 204 ЦК України та неспростовану в межах цієї справи в порядку ст. 215 цього Кодексу презумпцію правомірності договору про постачання електричної енергії споживачу №1-0060С від 01.02.2021 року, апеляційний господарський суд вважає їх належною у розумінні ст. 11, 509 Цивільного кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених такими правовідносинами кореспондуючих прав і обов`язків сторін.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідач не надає свій контррозрахунок нарахування 3% річних та інфляційних втрат; а лише зазначає про неможливість застосування відповідальності при відсутності обов`язку сплати.
З огляду на наявну та встановлену судом у справі №922/2009/23 заборгованість в розмірі 234177,10 грн за договором про постачання електричної енергії споживачу №1-0060С від 01.02.2021 року, що вказує на порушення відповідачем обов`язку по сплаті грошових коштів, допустивши прострочення виконання зобов`язання, дії відповідача є порушенням зобов`язань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦК України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.
Водночас, колегія суддів зауважує, що позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання - до 30.07.2024 року (дата платіжного доручення про сплату відповідачем вказаної заборгованості). Таким правом кредитор наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (такий висновок наведено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 року у справі №905/600/18.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 року у справі №910/4590/19 звернула увагу на те, що інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою. Такі ж висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2023 року у справі №366/203/21, від 09.11.2023 року у справі №420/2411/19 та від 02.07.2025 року у справі №903/602/24.
Колегія суддів зазначає, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (такий висновок викладений, зокрема, у пункті 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц).
За змістом статей 11, 526, 530, 599, 611, 612, 625 ЦК України наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України за час прострочення. При цьому, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
У цих висновках колегія суддів звертається до сталої правової позиції Верховного Суду у застосуванні норм права щодо визначення періоду нарахування інфляційних втрат, яка неодноразово викладена, зокрема, в постановах: від 03.10.2019 року у справі №905/587/18, від 04.10.2019 року у справі №915/880/18, від 29.07.2020 року у справі №308/14267/14-ц, від 13.05.2021 року у справі №910/4391/19, від 15.12.2021 року у справі №910/4908/21, від 01.09.2022 року у справі №910/9544/19, від 20.02.2023 року у справі №910/15411/21, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 року у справі №657/1024/16-ц.
Як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, обов`язок щодо сплати заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 234177,10 грн виник з умов укладеного між сторонами договору та підлягав виконанню у строки, визначені цим договором, тоді як рішенням Господарського суду Харківської області від 21.07.2023 року у справі №922/2009/23, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.06.2024 року, лише встановлено факт наявності заборгованості та її невиконання відповідачем, а не створено нове грошове зобов`язання.
Колегія суддів зазначає, що ухвалення судового рішення щодо стягнення заборгованості за договором не є підставою заміни зобов`язання за договором - новим зобов`язанням за рішенням суду, а вказує лише на охоронний характер таких правовідносин, яким надано захист судовим рішенням. Таке судове рішення не змінює обсягу прав та обов`язків сторін зобов`язання, а лише підтверджує їх наявність та надає можливість примусового виконання цивільного зобов`язання у процедурах виконавчого провадження.
Як вбачається з рішення Господарського суду Харківської області від 21.07.2023 року у справі №922/2009/23, яке набрало законної сили, судом стягнуто інфляційні втрати та 3% річних, нараховані на заборгованість за спожиту електричну енергію за грудень 2021 року в розмірі 234177,10 грн за період прострочення з 25.01.2022 року по 28.02.2023 року.
У справі, що розглядається позивачем нараховано 3% річних за наступний період з 01.03.2023 року по 30.07.2024 року та інфляційні втрати за період втрати за період з березня 2023 року по липень 2023 року, з жовтня 2023 року по липень 2024 року.
Враховуючи вищевикладене, перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок 3% річних та інфляційних втрат апеляційний господарський суд встановив, що дані розрахунки є арифметично вірними та здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства, в зв`язку з чим суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача на користь позивача 3% річних за період з 01.03.2023 року по 30.07.2024 року у сумі 9959,02 грн, інфляційні втрати за період з березня 2023 року по липень 2024 року у сумі 18582,41 грн.
Щодо доводів заявника апеляційної скарги про те, що оспорювана заборгованість не обліковувалась, не передавалась відповідачу у складі цілісного майнового комплексу Харківської медичної академії післядипломної освіти, а вимоги під час процедури припинення юридичної особи не заявлялись, апеляційний господарський суд враховує таке.
Для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 року у справі №264/5957/17).
Відповідно до частини першої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Процесуальне правонаступництво виникає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права. Процесуальне правонаступництво фактично слідує за матеріальним. У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.
Статтею 106 Цивільного кодексу України передбачено, що злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Законом може бути передбачено одержання згоди відповідних органів державної влади на припинення юридичної особи шляхом злиття або приєднання.
Отже, наслідки припинення юридичної особи в результаті реорганізації юридичної особи полягають, зокрема у переході майна, прав і обов`язків до правонаступників. Таким чином, у разі реорганізації юридичної особи шляхом її приєднання факт настання правонаступництва безпосередньо пов`язаний з моментом передання прав та обов`язків від правопопередника до правонаступника.
У вирішенні питань, пов`язаних з таким правонаступництвом, судам необхідно здійснювати аналіз доказів переходу відповідних прав і обов`язків (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2020 року у справі №910/4656/14).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.09.2020 року у справі №296/443/16-ц (провадження №61-16634сво19) дійшов висновку про те, що у статтях 104 та 107 ЦК України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання. Такий момент не може пов`язуватися із внесення запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується. При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий.
У частині восьмій статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено, що у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.
Водночас при відповідній реорганізації не має значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків, адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.01.2022 року у справі №922/347/21, від 16.03.2023 року у справі №922/3979/21 та від 08.06.2023 року у справі №911/343/22.
Так, матеріалами справи підтверджується, що на підставі Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 15.03.2021 року №452 «Про реорганізацію Харківської медичної академії післядипломної освіти» реорганізовано Харківську медичну академію післядипломної освіти (ХМАПО) шляхом її приєднання до Харківського національного медичного університету (ХНМУ). 
Пунктом 2 вищевказаного Наказу установлено, що ХНМУ є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків ХМАПО та використовує в своїй діяльності ліцензії на надання освітніх послуг до переоформлення ліцензій в установленому порядку.
Відповідно до пункту 3 та підпунктів 7, 8 пункту 4 зазначеного Наказу утворено комісію з реорганізації ХМАПО та затверджено її склад. Зобов`язано Голову комісії з реорганізації забезпечити передачу ХНМУ майна, майнових прав та обов`язків ХМАПО, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами, правовстановлюючих документів ХМАПО, справ згідно з актом приймання-передачі. Після затвердження акта приймання-передачі Міністерством охорони здоров`я України подати державному реєстратору документи, передбачені ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» для проведення державної реєстрації припинення ХМАПО.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 27.12.2022 року №2343 затверджено Акт прийому-передачі Харківської медичної академії післядипломної освіти до складу Харківського національного медичного університету в зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання від 09.12.2022, закріплено цілісний майновий комплекс ХМАПО на праві оперативного управління за Харківським національним медичним університетом згідно з актом приймання-передачі.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, запис про припинення Харківської медичної академії післядипломної освіти було внесено до зазначеного реєстру 16.05.2023 року, її правонаступником є Харківський національний медичний університет, код ЄДРПОУ 01896866.
Колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, обставини щодо правонаступництва Харківської медичної академії післядипломної освіти були предметом дослідження суду, зокрема, у справі №922/2009/23 під час стягнення заборгованості, пені, 3% річних, інфляційних втрат за договором про постачання електричної енергії споживачу № 1-0060С від 01.02.2021 року з Харківського національного медичного університету.
Матеріали справи не містять спростування встановлених обставин щодо переходу усіх активів, зобов`язань, майна, прав та обов`язків Харківської медичної академії післядипломної освіти правонаступнику Харківському національному медичному університету.
Також у рішенні Господарського суду Харківської області від 21.07.2023 року у справі №922/2009/23, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.06.2024 року, встановлено, що 01.12.2022 року між відповідачем – Харківським національним медичним університетом (споживачем) та АТ «Харківобленерго» (оператор системи розподілу електричної енергії) було укладено додаткову угоду до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №1-0060С від 01.01.2019 року, відповідно до якої у зв`язку з реорганізацією споживача — ХМАПО на підставі наказу Міністерства охорони здоров`я України від 15.03.2021 року №452 та відповідно до положень ст. ст. 104, 106, 107 ЦК України шляхом приєднання до Харківського національного медичного університету, який є повним правонаступником споживача, враховуючи положення п. 2 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року №312 та умов договору про постачання електричної енергії №1-0060С, для впорядкування документації дійшли згоди щодо зміни найменування споживача «Харківська медична академія післядипломної освіти» (код ЄДРПОУ 018796872) на нове найменування споживача – Харківський національний медичний університет (код ЄДРПОУ 01896866).
Суд наголошує, що чинне законодавство не містить загальної норми щодо моменту виникнення універсального правонаступництва юридичної особи, внаслідок приєднання.
Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а всієї їх сукупності. Тобто, при універсальному правонаступництві до правонаступника чи правонаступників переходить усе майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать (незалежно від їх виявлення на момент правонаступництва), на підставі передавального акта. Наведені обставини передують внесенню запису до Реєстру про припинення юридичної особи, яка припиняється в результаті реорганізації.
За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.06.2020 року у справі №910/5953/17, якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до можливостей порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями. При цьому, Велика Палата Верховного Суду в зазначеній постанові визнала помилковим висновок попередніх судових інстанцій про те, що правонаступництво не відбулося за відсутності в Реєстрі запису про припинення юридичної особи, яка реорганізовувалася.
Отже, для вирішення питання щодо можливості процесуального правонаступництва суд у кожному конкретному випадку має аналізувати фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права, зокрема відомості первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення, перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2020 року у справі №922/817/18, від 08.02.2023 року у справі №910/16900/19, від 16.03.2023 року у справі №922/3979/21.
Суд зазначає, що підставою для процесуального правонаступництва особи є встановлення наявності безпосередньо у неї правових підстав її наступництва у відповідних матеріальних правовідносинах, що було встановлено судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення у справі. Тож, відсутність у передавальному акті зобов`язань зі сплати оспорюваної заборгованості, незаявлення вказаних вимог під час процедури припинення юридичної особи, не свідчить про те, що відповідач не став правонаступником за ними, оскільки Харківським національним медичним університетом як єдиним правонаступником прийнято усе майно та усі зобов`язання Харківської медичної академії післядипломної освіти.
Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Харківського національного медичного університету без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2026 року у справі №922/156/26 – без змін.
З урахуванням приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського національного медичного університету залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2026 року у справі №922/156/26 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов 

Суддя О.І. Склярук