Справа № 373/1047/26
Провадження № 2/373/1162/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року м. Переяслав
Переяславський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Лебедя В.В., 
за участі секретаря судових засідань Герасько К.Г., 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Факторинг Партнерс» в особі директора Сердійчук Я.Я. звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 5305117 від 09.02.2025 у розмірі 31309,55 грн, понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.02.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір № 5305117, за умовами якого відповідачу був наданий кредит на суму 10000,00 грн на строк 360 днів, зі сплатою процентів у розмірі 0,95% за кожен день користування кредитом.
28.11.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 28-11/25/Л, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
Відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого станом на день формування позовної заяви утворилася заборгованість у розмірі 31309,55 грн, з яких: 6953,86 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 14929,56 грн- заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 4426,13 грн - заборгованість за процентами, нарахованими після відступлення права вимоги, 5000,00 грн - заборгованість за штрафом.
Ухвалою судді від 23.03.2026 відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.
13.04.2026 від представника відповідача Цьоми Р.А. надійшли заперечення на клопотання представника позивача про витребування доказів. Свої заперечення мотивує тим, що представником позивача не доведено неможливості самостійного отримання доказів, які просить витребувати представник позивача.
13.04.2026 від представника відповідача Цьоми Р.А. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору № 5305117 від 09.02.2025, отримання кредитних коштів на його виконання. Стверджує, що відповідач вказаний кредитний договір не укладала. Зазначає про неповідомлення відповідача про відступлення права вимоги за кредитним договором на користь позивача. Крім того, доданий до позову розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом наявності договірних зобов`язань між сторонами кредитного договору. Із розрахунку не вбачається можливим перевірити правильність нарахування зазначеного у ньому розміру складових заборгованості.
До відзиву на позов представником відповідача додані докази, що відповідач перебуває на обліку батьків багатодітної сім`ї.
16.04.2026 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Посилається те, що нею подані належні та допустимі докази на підтвердження факту укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів. Договір був підписаний відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора. Крім того, для підтвердження факту перерахування кредитних коштів представником позивача було ініційовано витребування доказів у АТ «Райффазенк Банк». Оскільки інформація, яку просить витребувати позивач, є банківською таємницею, то попереднє звернення до банківської установи не є доречним та необхідним, що підтверджується судовою практикою. Відповідач, частково сплачуючи заборгованість за кредитним договором, визнала факт існування правовідносин між нею та первісним кредитором. Нарахування відсотків було здійснене у відповідності до вимог кредитного договору та Закону України «Про споживче кредитування», в межах строку кредитування. Неотримання відповідачем повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні не має наслідком визнання кредитного договору недійсним, не звільняє його від обов`язку виконання зобов`язання на рахунок первісного кредитора. Також вважає, що поданими доказами підтверджується розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Наявність у відповідача багатодітної родини не є безумовною підставою для звільнення від сплати судових витрат.
Ухвалою від 13.04.2026 було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися. Представник позивача направив до суду заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив таке.
09.02.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5305117 (далі - договір, кредитний договір), за умовами якого відповідачу надано кредит на суму 10000,00 грн на строк 360 днів, зі сплатою процентів у розмірі у розмірі 0,95% за кожен день користування кредитом, комісії за надання кредиту у розмірі 1000,00 грн (п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.4.1 договору).
Договір був підписаний відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора (44735).
Крім копії кредитного договору, до позову також додані копії інформаційного повідомлення, анкети-опитувальника клієнта, що сформована за допомогою програмного забезпечення; паспорта споживчого кредиту.
Пунктом 6.3 договору передбачено право кредитодавця нараховувати штраф у розмірі 75% від суми невиконаного та/або неналежно виконаного грошового зобов`язання на 2-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання.
Відповідно до п. 2.1 кредитного договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 
На підтвердження факту перерахування коштів, визначених кредитним договором, представником позивача подано копії інформаційної довідки ТОВ «Пейтек» № 20251201-249 від 01.12.2025 та листа ТОВ «Лінеура Україна», з яких вбачається, що 09.02.2025 об 11:44:15 на карту № НОМЕР_2 були перераховані грошові кошти у розмірі 10000,00 грн за кредитним договором № 5305117 від 09.02.2025, номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - a1df3b7b-1f82-4e2d-9159-79ac34b2f43e, номер транзакції в системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» - 53051171739094185.
Також на виконання ухвали суду про витребування доказів до суду надійшла відповідь від АТ «Райффазен Банк» № 81-15-9/7875-БТ від 08.05.2026, з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в банку емітовано платіжну карту № НОМЕР_1 . Із виписки про рух коштів по банківському рахунку, відкритому на ім`я відповідача, вбачається, що 09.02.2025 о 12:08 на нього були зараховані грошові кошти у розмірі 10000,00 грн.
Із розрахунку, складеного ТОВ «Лінеура Україна», вбачається, що заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 28.11.2025 складає 26883,42 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням — 6953,86 грн, заборгованість за відсотками — 14929,56 грн, заборгованість за штрафними санкціями - 5000,00 грн.
Із вказаного розрахунку вбачається, що відповідачем здійснювалося часткове погашення заборгованості за кредитним договором: 3046,14 грн - за основним зобов`язанням, 5578,87 грн - за відсотками, 1000,00 грн - за комісією за надання кредиту.
28.11.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 28-11/25/Л, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до божників, зазначених у відповідних реєстрах, у тому числі і до відповідача за кредитним договором № 5305117 від 09.02.2025 на загальну суму 26883,42 грн.
До позову додані копії актів прийому-передачі реєстру боржників в електронному та друкованому вигляді до договору факторингу, платіжної інструкції № 582480001 від 28.11.2025, витягу з реєстру боржників до договору факторингу. 
Із складеного позивачем розрахунку вбачається, що ТОВ «Факторинг Партнерс» були нараховані відсотки за період із 29.11.2025 до 03.02.2026 на загальну суму 4426,13 грн. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 27.02.2026 складає 31309,55 грн, з яких: 6953,86 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 14929,56 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 4426,13 грн - заборгованість за процентами, нарахованими після відступлення права вимоги, 5000,00 грн - заборгованість за штрафом.
Означені докази суд уважає допустимими, належними та достовірними.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до вимог закону та умов договору.
Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Законом України «Про платіжні послуги» визначаються поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури.
Відповідно до п. 53 ст. 1 цього Закону переказ коштів без відкриття рахунку- платіжна послуга, що надається платнику з метою переказу коштів у готівковій чи безготівковій формі отримувачу або надавачу платіжних послуг, який діє від імені отримувача, під час якої надавач цієї послуги не використовує відкритий у нього рахунок платника та/або отримувача.
Згідно з п. 54 ст. 1 цього Закону, платіжна інструкція - розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції.
Як зазначено в п. 6 ч. 1 ст. 5 цього Закону, до фінансових платіжних послуг належать послуги з переказу коштів без відкриття рахунку.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 46 цього Закону надавач платіжних послуг має право виконувати платіжні операції користувачів за допомогою/з використанням однієї чи кількох платіжних систем, учасником яких він є, або залучати для виконання платіжних операцій інших надавачів платіжних послуг як посередників. Надавачі платіжних послуг виконують платіжні інструкції відповідно до черговості їх надходження (крім випадків, установлених законом) та виключно в межах залишку коштів на рахунку платника, крім випадків виконання платіжної операції за рахунок наданого платнику кредиту.
Згідно з ч. 8 ст.46 цього Закону надавач платіжних послуг вважається таким, що виконав належним чином платіжну операцію, якщо така операція виконана на користь отримувача відповідно до унікального ідентифікатора, зазначеного ініціатором у платіжній інструкції.
Як зазначено в ч. 1 ст. 49-1 цього Закону надавачі платіжних послуг виконують миттєвий кредитовий переказ відповідно до вимог, встановлених цим Законом. Національний банк України має право встановлювати додаткові вимоги та обмеження щодо виконання миттєвого кредитового переказу.
Відповідно до частин 3, 4 ст. 49-1 цього Закону надавач платіжних послуг з обслуговування рахунку після отримання платіжної інструкції на виконання миттєвого кредитового переказу зобов`язаний перевірити дотримання всіх необхідних умов для виконання такої платіжної інструкції та наявність і доступність коштів на рахунку платника. Надавач платіжних послуг з обслуговування рахунку після вчинення всіх дій щодо перевірки блокує суму коштів платіжної операції, необхідну для виконання миттєвого кредитового переказу, або списує суму коштів платіжної операції з рахунку платника.
Моментом прийняття платіжної інструкції на виконання миттєвого кредитового переказу є зафіксований в операційно-обліковій системі надавача платіжних послуг з обслуговування рахунку час надходження до нього такої платіжної інструкції від платника, незалежно від години або календарного дня її прийняття.
Згідно з ч. 5 ст. 49-1 цього Закону надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний протягом 10 секунд з моменту прийняття платіжної інструкції на виконання миттєвого кредитового переказу забезпечити зарахування суми коштів за платіжною операцією на рахунок отримувача, доступність для отримувача зарахованих коштів та повідомити надавача платіжних послуг з обслуговування рахунку про завершення платіжної операції.
Надавач платіжних послуг отримувача після зарахування на рахунок отримувача суми коштів за платіжною операцією з виконання миттєвого кредитового переказу зобов`язаний невідкладно безкоштовно повідомити отримувача про таке зарахування коштів у спосіб, передбачений договором між ними.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У ч. 1 ст. 513 ЦК України зазначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Поданими доказами підтверджено укладення 09.02.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем кредитного договору № 5305117, отримання ним кредитних коштів у розмірі 10000,00 грн. Відповідач, підписавши договір одноразовим ідентифікатором, погодився з його істотними умовами. 
Нарахування процентів за вказаним кредитним договором було здійснене і первісним кредитором, і позивачем в межах строку кредитування, у відповідності до умов договору, які були погоджені його сторонами та які відповідають закону. 
Після набуття права вимоги за кредитним договором до позивача перейшли права кредитора на умовах та в обсязі, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі і щодо нарахування процентів за користування кредитом.
Відповідач, частково погашаючи заборгованість за кредитним договором, визнав факт його укладення, отримання коштів на його виконання. 
Здійснення перерахування кредитних коштів із використанням платіжної системи узгоджуються з приписами Закону України «Про платіжні послуги».
Представник відповідача, заперечуючи факт укладення відповідачем вказаного кредитного договору, доказів звернення до суду із позовом про визнання його недійсним не подав.
До позову долучені також належні та допустимі докази, відповідно до яких позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 5305117 від 09.02.2025.
Відповідач, не отримавши повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором на користь позивача, не був позбавлений можливості виконати свій обов`язок по сплаті заборгованості за кредитним договором на користь первісного кредитора.
З правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 06.02.2019 у справі № 361/2105/16-ц вбачається, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
Доказів сплати заборгованості за кредитним договором первісному кредитору відповідачем подано не було.
Разом з тим, представник позивача просить стягнути із відповідача штрафні санкції у розмірі 5000,00 грн
Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, на території України було введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався.
Судом встановлено, що кредитний договір був укладений між сторонами 09.02.2025, тобто в період звільнення позичальника від сплати штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, а тому їх нарахування є неправомірним.
Наявність у відповідача статусу багатодітної матері не звільняє від обов`язку належного виконання зобов`язання за кредитним договором, а може бути підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.
Враховуючи викладене вище, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 5305117 від 09.02.2025 у розмірі 26309,55 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням становить 6953,86 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованимим первісним кредитором, становить 14929,56 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованими позивачем, становить 4426,13 грн.
Пільги щодо сплати судового збору в Україні регулюються Законом України «Про судовий збір» та передбачають повне звільнення певних категорій осіб, а також можливість суду зменшити розмір збору, відстрочити чи розстрочити його сплату залежно від майнового стану судовий збір в Україні. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» така категорія громадян, як багатодітні батьки, не включена до переліку осіб, які мають гарантовані пільги на звільнення від сплати судового збору.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд, задовольняючи позовні вимоги у розмірі 26309,55 грн (84,03% від ціни позову), стягує з відповідача судові витрати пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2237,21 грн (2662,40 : 100% х 84,03%).
Відповідно ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, що передбачено ст. 15 ЦПК України.
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На обґрунтування вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представником позивача були подані наступні докази в копіях: договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», заявка про надання юридичної допомоги № 2515 від 01.01.2026, витяг з акту про надання юридичної допомоги № 27 від 30.01.2026.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (заява № 71660/11), «Двойних проти України» (заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
На ці ж обставини та критерії посилається Верховний Суд у справі № 756/2114/17 від 13.02.2019, зменшивши розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи.
Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, витраченого адвокатом часу, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат за професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн, що узгоджується з принципом розумності та об`єктивності.
Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором № 5305117 від 09.02.2025 у розмірі 26309,55 грн (двадцять шість тисяч триста дев`ять гривень 55 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судовий збір у розмірі 2237,21 грн (дві тисячі двісті тридцять сім гривень 21 копійка).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн (дві тисячі гривень).
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», юридична адреса: вул. Гедройця Єжи, 6, офіс 521, м. Київ, 03150; код ЄДРПОУ 42640371;
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

СУДДЯ:         В.В. ЛЕБІДЬ