ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

29 червня 2026 року	Справа №160/4019/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20.02.2026 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – відповідачі), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №092950021078 від 08.10.2025 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, період роботи: з 01.07.1987 року по 17.05.1988 року та з 13.08.1990 року по 14.09.1998 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 01.10.2025року.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач 01.10.2025 року звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. Враховуючи, що підприємство, на якому працював позивач знаходиться на тимчасово окупованій території, при подачі документів про призначення пенсії, позивач надав інформацію щодо двох свідків, які також працювали на даному підприємстві та яким призначено пенсію за віком на пільгових умовах. Зокрема, було надано копії трудових книжок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та їх контакти для оформлення працівниками ПФУ акту. Однак, працівники Пенсійного фонду України свідків не опитували. Заява про призначення пенсії позивача за принципом екстериторіальності розглядалася спеціалістами ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, якими було прийнято рішення про відмову в призначенні/перерахунку пенсії № 092920021078 від 08.10.2025 року, оскільки пільговий стаж позивача не підтверджений. Вважаючи це рішення протиправним, представник позивача звернувся до суду за захистом порушених прав та законних інтересів позивача. 
25.02.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 12.03.2026 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області витребувані матеріали, які були на розгляді при прийнятті спірного рішення.
10.03.2026 року до суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування посилався на те, що 01.10.2025 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Заява позивача та додані до неї документи розглядалися ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, яке рішенням від 08.10.2025 року № 092950021078 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки пільговий стаж роботи за Списком № 2 не підтверджений, що унеможливлює призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Для підтвердження періодів роботи позивач надав трудову книжку серії НОМЕР_1 від 18.06.1969 року, записи якої не містять всіх необхідних відомостей, що підтверджують пільговий характер робіт. Уточнюючу довідку для підтвердження пільгового характеру робіт та накази по підприємству про проведення атестації робочих місць позивачем також не надано. Оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка ОК-5) не зазначена інформація про спецстаж, відсутні підстави для зарахування періоду роботи з 01.07.1987 року по 17.05.1988 року та з 13.08.1990 року по 14.09.1998 року на Новополтавському кар`єрі п/о «Водбудіндустрія» до стажу робіт, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
06.03.2026 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, в яких представник вважав необґрунтованими позовні вимоги та просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування посилався на те, що за результатами розгляду документів, доданих позивачем до заяви про призначення пенсії встановлено, що належних довідок за період роботи з 01.07.1987 року по 17.05.1988 року та з 13.08.1990 року по 14.09.1998 року не представлено, а тому відсутні підстави для зарахування пільгового стажу. Також представник третььої особи зазначив, що період роботи позивача в Новопавлівському кар`єрі зарахований позивачу повністю на підставі записів трудової книжки до страхового стажу, а тому відсутні підстави для підтвердження стажу за показами свідків. Щодо зарахування стажу на пільгових умовах, такий стаж свідками не підтверджується, оскільки свідками неможливо підтвердити зайнятість позивача протягом повного робочого дня.
09.03.2026 представником позивача була надана відповідь на письмові пояснення третьої особи, в яких зазначено, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не виконало свого обов`язку та всебічно, повно і об`єктивно не розглянуло подані позивачем документи. Стаж роботи позивача з 01.07.1987 року по 17.05.1988 року та з 13.08.1990 року по 14.09.1998 року дає право позивачу на призначення пільгової пенсії зі зменшенням пенсійного віку. Представник позивача також зазначив, що підприємство, де позивач працював, перебуває на тимчасово окупованих територіях, що унеможливлює отримання позивачем додаткових довідок про підтвердження його стажу, окрім трудової книжки. урахуванням підстав для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, викладених у рішенні відповідача, представник позивача зазначив, що ключовим у цій справі є питання призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» на підставі Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020.
12.03.2026 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача посилався на те, що відповідач безпідставно відмовив у зарахуванні періодів роботи позивача до пільгового стажу, оскільки в трудовій книжці наявні відповідні записи. Підприємство, де позивач працював перебуває на тимчасово окупованих територіях, що унеможливлює отримання позивачем додаткових довідок про підтвердження його стажу, окрім трудової книжки. Просив задовольнити позовні вимоги.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 після досягнення 57 років звернувся 01.10.2025 до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. 
За принципом екстериторіальності заява позивача була розглянута ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, яке своїм рішенням від 08.10.2025 року № 092920021078 відмовило у призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
В рішенні зазначено наступне: необхідний страховий стаж, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 30 років; страховий стаж особи становить 34 років 3 місяців 20 днів; необхідний пільговий стаж, визначений от. 114 Закону, за Списком №2 становить 12 років 6 місяців; пільговий стаж особи не підтверджений.
За результатами розгляду справи ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відмовило в призначенні пенсії, оскільки не надані документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.
Отже, спір між сторонами виник з підстав не зарахування спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 383 від 18.11.2005 року (далі – Порядок № 383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Відповідно до п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Відповідно до положень ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.
Даним Порядком (пункт 20) передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. 
Отже, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.
В постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
У постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а Верховний Суд висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а в постанові від 19.02.2020 року зробила висновок, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
З трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 вбачаються наступні записи за спірні періоди з 01.07.1987 року по 17.05.1988 року та з 13.08.1990 року по 14.09.1998 року:
- 01.07.1987 року позивач прийнятий до Новополтавського кар`єру «Укрводжелезобетон» слюсарем по ремонту обладнання і механізмів камне-дробильного заводу по 3 розряду (наказ № 212-к від 01.07.1987 року, запис № 4);
- 17.05.1988 року звільнений в зв`язку із призовом в ряди Радянської Армії ст. 36 п. З КЗпП України (наказ № 148 від 17.05.1988 року, запис № 5);
- 13.08.1990 року прийнятий водієм поливочної автомашини в автотранспортний цех Новополтавський кар`єр п/о «Водбудіндустрія» Черінгівський район, Запорізька область (наказ № 278-к від 13.08.1990 року, запис № 9).
- 26.10.1992 року переведений водієм автомобіля МАЗ -500 автотранспортного цеху (наказ № 402-к від 27.10.1992 року, запис № 10).
- 01.04.1997 року - Новополтавський кар`єр державного комітету України по водному господарству перетворений на ВАТ «Полтавський кар`єр» (наказ № 63-к від 01.04.1997 року запис № 11).
- 14.09.1998 року звільнений по переводу на інше підприємство по ст. 36 п. 5 КЗпП України, (наказ №125-к від 14.09.1998 року запис № 12).
Зі змісту вищевказаних норм права вбачається, що основною умовою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є наявність у позивача пільгового стажу роботи, який визначається на підставі відповідних записів в трудовій книжці.
Відповідно до абз.1,2, 7 пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Окрім того, умовою призначення пенсії за віком на пільгових умовах є зайнятість повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
До 21.08.1992 року діяли Списки № 1 та № 2, затверджені Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах.
Згідно з видами діяльності ПрАТ «Новополтавський кар`єр» основним видом діяльності товариства є: добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю.
До Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах», віднесені в розділі І гірничі роботи, а саме (далі мовою оригіналу): «добыча угля, руды, сланца, озокерита, талька, каолина, графита, доломита, кварцита, известняка, мергеля, магнезита, молевого ила викового шпата, гипса, баратов, пьезокварца, агата, боритов, фосфорита, апатитов, серы, мрамора, гранита, андезита, мела, слюды, асбеста и соли открытым способом. Работы на шахтной поверхности».
В підрозділі 1 розділу І Списку № 2 зазначено, що відноситься до гірничих робіт та робіт на шахтній поверхні, а саме (далі мовою оригіналу): «разрезы, карьеры, прииски, гидравлики, драги, промывочные приборы. Работы на поверхности шахт и рудников. Поверхностные работы на промышленных площадках строительства шахт, рудников, разрезов, карьеров, драг, шахт метрополитенов и других подземных сооружений».
В підрозділі «а» підрозділу 1 розділу І Списку № 2 вказані (далі мовою оригіналу) «слесари (электрослесари) дежурные по ремонту оборудования, механизмов, водяных и воздушных магистралей, занятые на шахтах, в разрезах и карьерах».
Окрім того, професія «слесари дежурные, ремонтные и бригадиры слесарей на горячих участках работ в помольных и дробильных отделениях» міститься в розділі VI ( далі мовою оригіналу «Производство шамота, магнезитового порошка, шамотных динасовых, хромомагнезитовых, магнезито-хромитовых, магнезитовых и карборудовых изделий».
В трудовій книжці позивача в період з 01.07.1987 року по 17.05.1988 року вказана посада - слюсар по ремонту обладнання і механізмів камне-дробильного заводу.
Разом з тим, трудова книжка не містить посилань на те, що ця посада віднесена до Списку № 2, а також не містить посилань на те, що позивач був зайнятий повний робочий день.
В позовній заяві представник позивача не зазначає до якого розділу, підрозділу, пункту Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах» віднесена професія, яку обіймав позивач в період з 01.07.1987 року по 17.05.1988 року.
А тому, без наявності уточнюючої довідки або інших документів суд позбавлений можливості встановити, що професія позивача віднесена до Списку № 2 та дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. 
За період з 13.08.1990 року по 14.09.1998 року позивач працював водієм поливочної автомашини в автотранспортному цеху та водієм автомобіля МАЗ -500 автотранспортного цеху.
Найменування цих професій у Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах» взагалі відсутнє, що також виключає можливість віднесення судом цього стажу роботи до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Так само, позовна заява не містить посилань до якого розділу, підрозділу, пункту Списку № 2 відноситься професія позивача у вказаний період.
Верховний Суд у постанові від 28.01.2025 року у справі № 300/8132/23 зробив висновок, що запис у трудовій книжці не є безумовним доказом про період роботи особи у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності відповідної інформації; неправильне оформлення печатки підприємства може вказувати на неточності в трудовій книжці та ставити під сумнів достовірність відомостей про зазначені в ній періоди роботи; у разі виявлення неточностей у трудовій книжці для підтвердження трудового стажу можна використовувати дані з реєстрів, довідки, виписки, трудові договори та інші відповідні документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, суд вважає, що позивачем не доведено, що його професії, вказані в трудовій книжці за періоди з 01.07.1987 року по 17.05.1988 року та з 13.08.1990 року по 14.09.1998 року віднесені до Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах», затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах», у зв`язку з чим, суд вважає, що відсутні підстави для врахування цього стажу роботи до пільгового.
З форми РС-право від 09.10.2025 року вбачається, що періоди з 01.07.1987 року по 17.05.1988 року та з 13.08.1990 року по 14.09.1998 року включені до страхового стажу роботи позивача, проте з огляду на вищевикладене, ці періоди не можливо віднести до пільгового стажу, що дає позивачу право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Щодо неможливості надання позивачем уточнюючої довідки слід зазначити наступне.
З наданого до позовної заяви витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань станом на 27.01.2026 вбачається, що Приватне акціонерне товариства «Новополтавський кар`єр» зареєстроване за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Загорська, буд. 15.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російсько Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 № 376 ( в редакції наказу від 26.05.2026 № 987) м. Запоріжжя з 01.01.2023 віднесено до територій можливих бойових дій, що не є тотожним поняттю «Тимчасово окупована територія Російською Федерацією території України».
В даному Переліку в розділі «Функціонування інформаційних, електронних комунікаційних та інформаційно-комунікаційних систем та ресурсів» навпроти м. Запоріжжя вказана позначка «так», що означає, системи та реєстри в місті функціонують, що в свою чергу дозволяє громадянам отримувати, в тому числі інформацію щодо підтвердження стажу роботи.
Окрім того, з поданих відповідачем до відзиву доказів вбачається, що 24.09.2025 позивач отримав рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області № 092950021078 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, де підставою зазначено наявність в трудовій книжці НОМЕР_1 виправлень в даті народження.
З наданої відповідачем копії трудової книжки, яка знаходиться в матеріалах пенсійної справи, вбачається, що 26.02.2026 позивачу начальником відділу кадрів ПрАТ «Новополтавський кар`єр» внесено виправлення до трудової книжки. 
Враховуючи вищевикладене, посилання представника позивача, що підприємство, де працював позивач, знаходиться на тимчасово окупованій території, суд не приймає як аргумент неможливості отримання уточнюючої довідки, оскільки по-перше м. Запоріжжя не віднесено до тимчасово окупованих територій України та Міністерство розвитку громад та територій України не визначила місто, як таке у якому неможливо отримати інформацію з систем та ресурсів, а по-друге, з наявної в матеріалах пенсійної справи трудової книжки вбачається, що в 2026 році підприємство, де працював позивач, внесло виправлення до його трудової книжки.
Отже, рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №092950021078 від 08.10.2025 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 через відсутність необхідного пільгового стажу винесено правомірно та не підлягає скасуванню.
Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, судові витрати не підлягають компенсації за рахунок відповідача 
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець