Справа № 161/25024/25 
Провадження № 2-а/161/25/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року м. Луцьк Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Ковтуненка В.В.,
за участю секретаря судового засідання Камінського Ю.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Кортоус М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 в м. Луцьку адміністративну справу № 161/25024/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до судуз позовом до Департаменту Патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. Просить суд  скасувати постановуу справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6214956 від 24 листопада 2025 року, провадження у справі закрити та стягнути судові витрати.
Позивач в судовому засіданні заявлений позов підтримав в повному об`ємі, з підстав, викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити. 
Представник відповідача, суб`єкта владних повноваженьДепартаменту патрульної поліції в судовому засіданні заявлений позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити в задоволенні позову. 
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. 
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У відповідності до вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. 
Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.
24 листопада 2025 року поліцейським взводу № 1 роти № 4 УПП у Волинській області ДПП Лісінчуком Анатолієм Вячеславовичем винесено постанову серії ЕНА № 755340, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 850,00 гривень. 
Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, що ОСОБА_1 , 24 листопада 2025 року о 15.37 годині в місті Луцьк, по а/д Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне, 127 км 700м, керував транспортним засобом «Рено», номерний знак НОМЕР_1 , який не був зареєстрований у встановлений законом термін, згідно постанови КМУ № 963 від 13 серпня 2025 року, чим порушив п. 30.1 ПДР України – керування водієм транспортним засобом не перереєстрованим в установленому порядку, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Суд звертає увагу на наступні обставини, встановлені в ході розгляду справи по суті.
Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до п. 30.1 ПДР України власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.
Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Диспозиція ч. 6 ст. 121 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку.
З диспозиції зазначеної статті випливає, що вона носить бланкетний характер.
Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки особи, уповноваженої на розгляд справи та винесення постанови щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.
Насамперед, суд звертає увагу, що фактично позивачем ОСОБА_1 не заперечується факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, однак, зазначається щодо необґрунтованості оскаржуваної постанови та її невідповідності вимогам законодавства.
Із змісту оскаржуваної постанови серії ЕНА № 755340 від 24 листопада 2025 року достовірно вбачається, що в провину ОСОБА_1 поставлено керування транспортним засобом «Рено», номерний знак НОМЕР_1 , який не був зареєстрований у встановлений законом термін, згідно постанови КМУ № 963 від 13 серпня 2025 року.
Відповідно до постанови КМУ № 963 від 13 серпня 2025 року внесено до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388, - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 р. № 825, і Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 р. № 1200, зміни, що додаються.

Таким чином, «установлений порядок реєстрації та перереєстрації транспортних засобів», порушення строків якого поставлено в провину ОСОБА_1 , визначається саме:
-Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388;
-Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 р. № 1200.

Таким чином, постанова КМУ № 963 від 13 серпня 2025 року за своєю сутністю є підзаконним нормативно-правовим актом, яким вносяться зміни до інших підзаконних нормативно-правових актів у формі Порядків (Порядку № 1388 та Порядку № 1200), та сама по собі не визначає порядку реєстрації та перереєстрації транспортних засобів.
Однак, оскаржувана постанова серії ЕНА № 755340 від 24 листопада 2025 року не містить посилання на конкретний Порядок та пункт такого порядку, який нібито порушив ОСОБА_1 .
При цьому, суд звертає увагу, що у відзиві представник відповідача, в обґрунтування вчиненого ОСОБА_1 порушення, підставно посилається саме на положення п. 7 Порядку № 1388 від 07 вересня 1998 року (з відповідними змінами).
Таким чином, 24 листопада 2025 року поліцейським взводу № 1 роти № 4 УПП у Волинській області ДПП Лісінчуком Анатолієм Вячеславовичем при винесенні оскаржуваної постанови серії ЕНА № 755340, в провину позивачу було постановлено порушення норм підзаконного нормативно-правового акту, яким безпосередньо не регулюється порядок реєстрації та перереєстрації транспортних засобів, а саме – постанови КМУ № 963 від 13 серпня 2025 року. Оскаржувана постанова не містить жодних відомостей щодо дати придбання, (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України транспортного засобу «Рено», номерний знак НОМЕР_1 , дати закінчення строку можливого керування таким транспортним засобом (фактично – дати вчинення триваючого правопорушення), та конкретного пункту нормативно-правового акту або підзаконного нормативно-правового акту, порушення якого ставилось у провину позивачу.
Оскаржувана постанова серії ЕНА № 755340 за своїм змістом є формальною, та в ній відсутні чітке і конкретне викладення суті правопорушення.
Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що відповідачем на засадах змагальності сторін та вимогах частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суду не доведено правомірність, законність та підставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121 КУпАП.
А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправною та скасування постанови поліцейського взводу № 1 роти № 4 УПП у Волинській області ДПП Лісінчука Анатолія Вячеславовича серії ЕНА № 755340 від 24 листопада 2025 року, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення .
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 гривень. При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі – 605,60 гривень – пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ч. 3 ст. 122 КУпАП, ст.ст. 139, 241 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення – задовольнити повністю. 
Постанову поліцейського взводу № 1 роти № 4 УПП у Волинській області ДПП Лісінчука Анатолія Вячеславовича серії ЕНА № 755340 від 24 листопада 2025 року, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосування адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 850,00 гривень – визнати протиправною та скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 605,60 гривень. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Рішення в повному обсязі складено
27 квітня 2026 року.

Суддя В.В. Ковтуненко