ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/2960/25	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Галушко Н.А.
суддів Желіка М.Б.
Орищин Г.В.

секретар судового засідання – Стронська А.І.

за участю представників учасників процесу:
від позивача: Билень Т.Я. (в залі суду);
від відповідача: Адабаш С.А. (в режимі відеоконференції)
від третьої особи: Слєпко О.В. (в режимі відеоконференції)

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Мільмана Петра Михайловича від 08.04.2026 (вх. №ЗАГС 01-05/1079/26 від 09.04.2026) 
на рішення Господарського суду Львівської області від 16.03.2026 (суддя Горецька З.В.)
у справі № 914/2960/25
за позовом Фізичної особи підприємця Мільмана Петра Михайловича
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Росан-Глобал”
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю “Салон Діва”
про зобов`язання здійснити пересилання вантажу, стягненння упущеної вигоди в розмірі 41 200,00 грн та стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.
На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Фізичної особи підприємця Мільмана Петра Михайловича до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Росан-Глобал», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Салон Діва», про зобов`язання здійснити пересилання вантажу, стягнення упущеної вигоди в розмірі 41 200,00 грн та стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн. 
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №04082025/222 про надання послуг доставки міжнародних експрес - відправлень від 04.08.2025 (підвищенням відповідачем ціни договору доставки та зміни строків доставки), відтак просить здійснити пересилання вантажу, стягнути упущену вигоду та моральну шкоду. 
Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.03.2026 у даній справі закрито провадження в частині зобов`язання здійснити пересилання вантажу, в решті позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивована тим, що відповідач в ході розгляду справи виконав одну із позовних вимог в частині здійснення пересилання вантажу у Катар м. Доха (аеропорт), а, відтак, в даній частині провадження підлягає до закриття у зв`язку із відсутністю предмету позовної вимоги.
Щодо упущеної вигоди суд зазначив, що зобов`язання вчинити дії (виконання обов`язку в натурі) та стягнення упущеної вигоди в контексті даної справи є взаємовиключними вимогами, оскільки перша спрямована на реальне виконання договору, а друга на компенсацію доходу, який особа могла б реально одержати за звичайних умов господарювання, якби її право не було порушене. Оскільки поставка товару відповідачем виконана, право позивача не порушено, а тому відсутні підстави для стягнення упущеної вигоди. Той факт, що сторони не погоджували жодних строків поставки товару вказує на те, шо позивач вправі отримати свою винагороду за договором доручення від 17.07.2025.
Щодо моральної шкоди, суд дійшов висновку, що оскільки матеріали справи не містять доказів фактичного заподіяння моральної шкоди, то відсутні підстави для задоволення вимоги позивача.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
Фізичною особою підприємцем Мільманом Петром Михайловичем подано апеляційну скаргу від 08.04.2026 (вх. №ЗАГС 01-05/1079/26 від 09.04.2026), в якій просить скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення Господарського суду Львівської області від 16.03.2026 у даній справі та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ТзОВ «Росан-Глобал» на його користь майнову шкоду у вигляді упущеної вигоди у розмірі 41 200 грн., моральну шкоду у розмірі 20000 грн.
Зокрема, скаржник зазначає, що незаконне припинення відповідачем виконання договору поставки призвело до втрати позивачем грошової винагороди в розмірі 1000 доларів США (станом на день подачі позову становило 41 200 грн.), гарантованої на підставі договору доручення від 17.07.2025 року, який було укладено між позивачем та третьою особою.
Окрім того, звертає увагу суду, що позивач зазнав негативних немайнових наслідків, пов`язаних з невдалим вибором недобросовісного контрагента в особі відповідача, який застосував фінансовий шантаж, утримував товар в невідомому місці протягом тривалого часу з метою тиску на позивача, відмовився від виконання договоріних зобов`язань, чим створив позивачу психотравмуючу ситуацію
Товариством з обмеженою відповідальністю “Салон Діва” подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, підтримуючи доводи апеляційної скарги, просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 16.03.2026 у даній справі та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ТзОВ «Росан-Глобал» на користь ФОП Мільман П.М. майнову шкоду у вигляді упущеної вигоди у розмірі 41 200 грн. та моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

Процесуальні дії суду у справі.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2026, вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця Мільмана Петра Михайловича від 08.04.2026 (вх. №ЗАГС 01-05/1079/26 від 09.04.2026) на рішення Господарського суду Львівської області від 16.03.2026 у справі №914/2960/25, розгляд справи призначено на 21.05.2026.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.05.2026 відкладено ухвалення та проголошення судового рішення у справі № 914/2960/25 до 01.06.2026.
У судовому засіданні 01.06.2026 колегія суддів ухвалила повернутись зі стадії ухвалення та проголошення судового рішення у справі на стадію розгляду апеляційної скарги по суті.
01.06.2026 у судовому засіданні представником позивача Адабаш С.А. було заявлено усне клопотання про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В. від розгляду апеляційної скарги Фізичної особи підприємця Мільмана Петра Михайловича від 08.04.2026 (вх. №ЗАГС 01-05/1079/26 від 09.04.2026).
З метою надання можливості представнику позивача викласти письмово заявлений колегії суддів відвід оголошено перерву до 02.06.2026.
02.06.2026 через систему «Електронний суд» представником позивача адвокатом Адабаш С.А. подано заяву про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.06.2026 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 12.06.2026) відмовлено у задоволенні заяви Адабаш С.А. вих. б/н від 02.06.2026 (вх. №01-05/1079/26 від 02.06.2026) про відвід колегії суддів у складі головуючої судді Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В. від розгляду апеляційної скарги Фізичної особи підприємця Мільмана Петра Михайловича від 08.04.2026 (вх. №ЗАГС 01-05/1079/26 від 09.04.2026) з мотиві, викладених в ухвалі суду.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.06.2026 враховано зауваження щодо технічного запису судового засідання, подані представником ФОП Мільмана Петра Михайловича – адвокатом Адабаш Світланою Аксентіївною.
У судовому засіданні 02.06.2026 відкладено ухвалення та проголошення судового рішення у справі № 914/2960/25 до 11.06.2026.
В апеляційній скарзі скаржником було заявлено клопотання про призначення судової експертизи електронного листування між відповідачем та авіаперевізником та про виклик директора ТзОВ «Росан-Глобал» Сотнікова О.Б. в судове засідання.
13.05.2026 на адресу Західного апеляційного господарського суду через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон Діва» надійшла заява від 12.05.2026 (вх. № 01-04/3964/26) про зобов`язання представника відповідача — адвоката Билень Т. Я. надати копії постанов Верховного Суду, на які містяться посилання у відзиві на апеляційну скаргу. Аналогічне клопотання викладено Товариством з обмеженою відповідальністю “Салон Діва” у відзиві на апеляційну скаргу вих. №142 від 24.04.2026 (вх. №ЗАГС 01-04/3441/26 від 09.04.2026).
18.05.2026 на адресу Західного апеляційного господарського суду через систему “Електронний суд” від Фізичної особи — підприємця Мільмана Петра Михайловича надійшла заява (вх. № 01-05/1543/26 від 18.05.2026) про застосування заходів процесуального примусу та постановлення окремої ухвали.
21.05.2026 на адресу Західного апеляційного господарського суду через систему «Електронний суд» від Фізичної особи підприємця Мільмана Петра Михайловича надійшла заява від 21.05.2026 (вх. № 01-04/4268/26) про направлення матеріалів справи № 914/2960/25 до Господарського суду Львівської області для розгляду заяви про виправлення описки, поданої представником позивача адвокатом — Адабаш С. А. у порядку ст. 243 ГПК України.
Щодо клопотання про виклик свідка.
Свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти (частина перша статті 89 Господарського процесуального кодексу України).
Отже, перед здійсненням дослідження і оцінки певного доказу, господарському суду під час судового провадження в першу чергу необхідно з`ясувати його допустимість. Показання свідків є допустимими доказами лише в тому разі, коли надані ними відомості про обставини відповідно до законодавства мають бути підтверджені саме таким способом та не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того, суд не бере до розгляду показань свідків, які не стосуються предмета доказування, що свідчить про їх неналежність.
Судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про виклик директора ТзОВ «Росан-Глобал» Сотнікова О.Б. в судове засідання з огляду на наявні у матеріалах справи докази, які є достатніми для прийняття судового рішення у даній справі. Більше того, у даному випадку, пояснення свідка повинні бути підтвердженні відповідними письмовими доказами, самі лише посилання свідка на певні обставини судом не можуть бути прийняті як належний доказ, що підтверджує ті чи інші юридичні факти.
Вказане клопотання було предметом розгляду в суді першої інстанції, де суд зазначив, що таке не містить чіткого обгрунтування необхідності такого виклику, водночас містить лише оціночне судження про неузгодженість заяви свідка з іншими матеріалами справи.
Щодо клопотання про призначення судової комп`ютерно-технічної експертизи електронного листування між відповідачем та авіаперевізником.
Скаржник зазначає, що таке клопотання було заявлено під час підготовчого провадження в суді першої інстанції, оскільки надані відповідачем документи не містили технічних метаданих, існували сумніви щодо їх достовірності, саме ці документи використовувались відповідачем як підстава для обгрунтування зміни вартості перевезення.
Згідно із частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів. 
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Так, спір у даній справі стосується договірних відносин, які виникли між позивачем та відповідачем, а також позивачем та третьою особою, при цьому для надання оцінки долучених до матеріалів справи доказів суд не потребує спеціальних знань.
З наведених підстав суд апеляційної інстанції ухвалив відмовити у задоволенні клопотання про призначення у справі №914/2960/25 судової комп`ютерно-технічної експертизи.
При цьому, аналогічне клопотання було предметом розгляду в суді першої інстанції, суд ухвалою від 29.12.2025 відмовив в задоволення такого клопотання.
Щодо заяви про зобов`язання надати копії постанов Верховного Суду, на які містяться посилання у відзиві на апеляційну скаргу відповідача.
У поданій заяві скаржник звертає увагу суду, що з 26-ти наведених адвокатом Билень Т.Я. у відзиві постанов Верховного Суду в ЄДРСР знайдено лише 5, але жодна з них не є релевантною даному спору та не містить того висновку, який процитовано у відзиві представника відповідача. Решта постанов Верховного Суду (в кількості 21-ої) в ЄДРСР не ідентифікується.
Аналогічне клопотання викладено Товариством з обмеженою відповідальністю “Салон Діва” у відзиві на апеляційну скаргу вих. №142 від 24.04.2026 (вх. №ЗАГС 01-04/3441/26 від 09.04.2026).
Судом здійснено перевірку вказаних обставин, за результатами якої встановлено підставність викладених в заяві скаржника обставин.
В судовому засіданні 21.05.2026 представник відповідача адвокат Билень Т.Я. повідомив суду, що, здійснюючи пошук релевантної практики використовував інтернет ресурси, проте не здійснив перевірку знайденої судової практики на предмет достовірності інформації в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Враховуючи наведене, колегія суддів в судовому засіданні відхилила заяви представника ФОП Мільмана П.М. та представника Товариством з обмеженою відповідальністю “Салон Діва” про зобов`язання надати копії постанов Верховного Суду, на які містяться посилання у відзиві на апеляційну скаргу відповідача у зв`язку з їх відсутністю.
Щодо заяви від 21.05.2026 (вх. № 01-04/4268/26) про направлення матеріалів справи №914/2960/25 до Господарського суду Львівської області для розгляду заяви про виправлення описки.
Заявник зазначає, що скільки матеріали справи перебувають у суді апеляційної інстанції, суд першої інстанції позбавлений можливості розглянути подану заяву про виправлення описки у строки, передбачені ст.243 ГПК України.
При цьому помилка, допущена у судовому рішенні, не має виключно технічного або формального характеру, оскільки стосується вартості послуг, які є предметом спору у даній справі. Замість вартості доставки вантажу за маршрутом Україна — Катар 595 Є або 1040 Є у рішенні зазначено іншу вартість 458 Є, що стосується доставки за іншим маршрутом — Польща — Україна. Таким чином, у рішенні фактично наведено дані щодо інших послуг доставки, які не є предметом даного спору.
Колегія суддів зазначає, що в ГПК України відсутня процесуальна конструкція, яка б дозволила повернути матеріали справи до суду першої інстанції з метою виправлення описки. допущеної у рішенні суду. Разом з тим, колегією суддів при прийнятті постанови враховано вказану заявником інформацію.
У судовому засіданні 11.06.2026 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі договору №04082025/222 про надання послуг доставки міжнародних експрес - відправлень від 04.08.2025.
Відповідно до п. 2.1 Замовник (позивач у справі) доручає, а Виконавець (відповідач у справі) зобов`язується від імені, в інтересах та за рахунок Замовника надати наступні послуги (як в сукупності, так і окремо):
2.1.1 логістичні послуги (доставка (перевезення)МЕВ з-за кордону і за кордон, доставка (перевезення) МЕВ по Україні);
2.1.2 декларування та пред`явлення МЕВ для митного контролю і митного оформлення;
2.1.3 оформлення і складування МЕВ на ЦСС;
2.1.4 зберігання МЕВ на ЦСС;
2.1.5 оформлення товарно-транспортних документів;
2.1.6 митне оформлення МЕВ;
2.1.7 інші супутні послуги (завантаження, розвантаження та інші);
2.1.8 інші супутні послуги (додаткові послуги з митного оформлення).
Підписанням цього Договору Замовник надає повноваження Виконавцю діяти в інтересах і від імені Замовника та здійснювати пряме представництво відповідно до статті 111 Митного кодексу України безпосередньо або із залученням третіх осіб (п. 2.2 Договору).
Цей Договір за своєю правовою природою є змішаним та містить у собі елементи договору перевезення, транспортного експедирування та договору доручення (п. 2.3 Договору).
Ціною договору є сума всіх платежів згідно цього Договору. Ціна доставки кожного МЕВ (послуги вказані в п. 2.1.1-2.1.5, 2.1.7 цього Договору) розраховується згідно п. 1.7., 1.8., 3.1.3. цього Договору. Вартість послуг Виконавця, вказаних у п. 2.1.6, 2.1.8 цього Договору визначається на підставі Тарифів, що затверджуються наказами Виконавця та розміщуються на його Вебсайті) (п. 4.1 Договору).
Згідно заявки до договору про надання послуг доставки міжнародного експрес-відправлення №04082025/222 від 04.08.2025 попередня вартість доставки МЕВ, згідно наданої у заявці інформації складає 595 євро + Т1.
Строк виконання зобов`зянь з поставки товару Договором не передбачено.
Сторонами велась переписка у месенджері, яка долучена до матеріалів справи, щодо неможливості Виконавцем здійснити поставку та пропозиції відповідача щодо збільшення вартості послуг до 1040 євро.
До позовної заяви долучено калькуляцію вартості за можливими варіантами врегулювання ситуації. Орієнтовна вартість витрат на продоження перевезення становить 1040 євро, орієнтовна вартість витрат на повернення вантажу становить 458,00 Євро.

В позовній заяві позивач зазначає, що між ним та третьою особою укладено договір доручення від 17.07.2025.
Відповідно до п. 3 договору доручення повірений (позивач у справі) зобов`язаний:
- замовити товар, визначений в додатку до договору купівлі продажу косметичних товарів від 17.07.2025;
- здійснити оплату товару в повному обсязі;
- забезпечити доставку товару для проведення всіх необхідних митних процедур;
- бути присутнім при митному догляді вантажу (за потребою);
- організувати доставку вантажу з України в Катар;
- повідомляти довірителеві (на його вимогу) всі відомості про хід виконання доручення.
Розмір винагороди за виконання повіреним передбачених договором доручення дій становить 1 000,00 Євро (п. 5.1 договору доручення).
Договір доручення не містить строків поставки товару.
В зв`язку із нездійсненням позивачем поставки товару до 01.09. 2025 р. третя особа листом від 04.09.2025 повідомила про розірвання договору та відсутність підстав для сплати 1000 доларів.
Позивач звернувся із позовом про зобов`язання здійснити пересилання вантажу, стягнення упущеної вигоди в розмірі 41 200,00 грн та стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн В ході розгляду справи відповідач здійснив поставку товару. Поставка відбулась 08.12.2025. Вказаний факт не заперечується позивачем та третьою особою. Докази поставки долучено до матеріалів справи.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи приписи вищевказаної норми, а також доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У пункті 8 статті 16 ЦК України зазначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України, збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.
Відповідно до частини четвертої статті 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.
Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України).
Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.
Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані.
Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 750/8676/15-ц.
Так, між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі договору №04082025/222 про надання послуг доставки міжнародних експрес - відправлень від 04.08.2025.
Відповідно до п. 2.1 Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується від імені, в інтересах та за рахунок Замовника надати наступні послуги (як в сукупності, так і окремо):
2.1.1 логістичні послуги (доставка (перевезення)МЕВ з-за кордону і за кордон, доставка (перевезення) МЕВ по Україні);
2.1.2 декларування та пред`явлення МЕВ для митного контролю і митного оформлення;
2.1.3 оформлення і складування МЕВ на ЦСС;
2.1.4 зберігання МЕВ на ЦСС;
2.1.5 оформлення товарно-транспортних документів;
2.1.6 митне оформлення МЕВ;
2.1.7 інші супутні послуги (завантаження, розвантаження та інші);
2.1.8 інші супутні послуги (додаткові послуги з митного оформлення).
Ціною договору є сума всіх платежів згідно цього Договору. Ціна доставки кожного МЕВ (послуги вказані в п. 2.1.1-2.1.5, 2.1.7 цього Договору) розраховується згідно п. 1.7., 1.8., 3.1.3. цього Договору. Вартість послуг Виконавця, вказаних у п. 2.1.6, 2.1.8 цього Договору визначається на підставі Тарифів, що затверджуються наказами Виконавця та розміщуються на його Вебсайті) (п. 4.1 Договору).
В п. 1.1. Договору вказано, що міжнародне експрес-відправлення – належним чином упаковане міжнародне відправлення з документами чи товарним вкладенням, яке приймається обробляється, перевозиться будь-яким видом транспорту за міжнародним транспортним документом з метою доставки одержувачу прискореним способом у визначений строк.
Строк виконання зобов`зянь з поставки товару Договором не передбачено.
Заявку до договору про надання послуг доставки міжнародного експрес-відправлення №04082025/222 створено 04.08.2025.
Як встановлено судом першої інстанції поставка товару відбулась 08.12.2025 (тобто через 110 днів). Вказаний факт не заперечується позивачем та третьою особою. Докази поставки долучено до матеріалів справи.
За твердженнями скаржника такі дії відповідача спричинили для позивача негативні наслідки у вигляді упущеної вигоди. Зокрема, катарська компанія «Салон Діва», з якою позивач уклав контракт щодо придбання та пересилання товару, попередила, що внаслідок неотримання товару, розриває контракт, на підставі якого позивач мав отримати винагороду в розмірі 1000 доларів США.
При цьому, колегія суддів звертає увагу скаржника, що в матеріалах справи відсутні належні докази укладення контракту щодо придбання та пересилання товару з катарською компанією «Салон Діва», позивачем не долучено до матеріалів справи вказаного контракту, відтак неможливо встановити суму коштів, яку повинен був отримати позивач за вказаним контрактом та його умови.
В матеріалах справи міститься лише копія листа від 04.09.2025, згідно якого «Салон Діва» повідомляє про розірвання договору від 17.07.2025, що не може вважатись належним доказом в підтвердження упущеної вигоди.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності поведінки та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи .
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. 
Аналогічну позицію викладено в постанові ОП ВС від 05.12.2022 у справі №214/7462/20.
Так, обгрунтовуючи вимоги щодо стягнення моральної шкоди, скаржник зазначає, що внаслідок неправомірної поведінки відповідача позивач протягом 110 днів перебував у стані невизначеності щодо місцезнаходження вантажу.
Відповідач висував вимоги щодо додаткової оплати, що створювало постійний психологічний тиск на позивача. 
Позивач зазнав негативних наслідків у діловій репутації, оскільки іноземний контрагент висловив незадоволення його діяльністю та врешті решт контрагент відмовився від виплати винагороди. 
Зазначені обставини мали тривалий характер та виходять за межі звичайного підприємницького ризику.
Статтею 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.
Перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків – у розумний строк (частина перша статті 919 ЦК України).
Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі договору №04082025/222 про надання послуг доставки міжнародних експрес - відправлень від 04.08.2025. 
В п. 1.1. Договору вказано, що міжнародне експрес-відправлення – належним чином упаковане міжнародне відправлення з документами чи товарним вкладенням, яке приймається обробляється, перевозиться будь-яким видом транспорту за міжнародним транспортним документом з метою доставки одержувачу прискореним способом у визначений строк.
Пунктом 1.9 Договору вказано вебсайт виконавця – cargo.meest.com.
На вказаному сайті за посиланням https://meest.com/uploads/elFinder/Cargo_pdf/Terminy_dostavky_mizhnarodnykh_ekspres_vidpravlen.pdf?utm_source=site&utm_campaign=terminy_dostavky_mev_meest_cargo визначено терміни здійснення експрес-доставок. Максимальна тривалість доставки визначена перевізником для доставки товару авіасполученням тривалістю 5 днів.
Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що експрес-доставка товару. яка тривала 110 днів, не може вважатись доставкою у розумний строк, не залежно від того визначено у договорі строк поставки, чи ні.
Посилання відповідача на безпідставність вимог позивача з огляду на невстановлення в договорі терміну поставки судовою колегією до уваги не приймаються враховуючи викладене вище.
Відтак, з урахуванням встановлених обставин та розподілу тягаря доказування відсутні підстави стверджувати, що Товариством з обмеженою відповідальністю “Росан-Глобал” доведено відсутність протиправності та вини в завданні моральної шкоди.
При визначенні грошової компенсації моральної шкоди, з урахуванням засад розумності та справедливості, характеру правопорушення, колегія суддів дійшла висновку, що на користь позивача підлягає стягненню 20 000 грн, як грошової компенсації моральної шкоди в силу вимог частини першої статті 1172 ЦК України.
Відтак, доводи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, є частково обґрунтованими, що встановлено під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції, з огляду на що колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав, передбачених ст.277 ГПК України, для часткового скасування рішення Господарського суду Львівської області від 16.03.2026 у справі № 914/2960/25 та прийняття рішення про часткове задоволення позовних вимог Фізичної особи підприємця Мільмана Петра Михайловича у відповідній частині.
Пунктами 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Обов`язок судів обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Фізичної особи підприємця Мільмана Петра Михайловича від 08.04.2026 (вх. №ЗАГС 01-05/1079/26 від 09.04.2026) підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Львівської області від 16.03.2026 у справі № 914/2960/25 скасуванню в частині відмови в стягненні 20 000 грн моральної шкоди із ухваленням нового рішення в відповідній частині.
Згідно п. 2 ч. 1 та ч.9 ст. 129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 275, 277, 281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд 
УХВАЛИВ :
1. Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Мільмана Петра Михайловича від 08.04.2026 (вх. №ЗАГС 01-05/1079/26 від 09.04.2026) задоволити частково.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 16.03.2026 у справі № 914/2960/25 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. 
3. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Фізичної особи підприємця Мільмана Петра Михайловича в частині стягнення 20 000 грн. моральної шкоди задоволити. 
4. В решті рішення суду залишити без змін.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Росан-Глобал” (79035, Львівська область, м. Львів, вул. Зелена 147, ЄДРПОУ 33951294) на користь Фізичної особи підприємця Мільмана Петра Михайловича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 20 000 грн моральної шкоди, 791,64 судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1 187,46 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
6. Господарському суду Львівської області на виконання даної постанови видати накази.
7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.
8. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.
Повний текст постанови складено 16.06.2026.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В