Справа № 561/1358/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року 
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Харечка С.П.,
секретар судового засідання Литвиненко В.М.,
з участю представника позивача-відповідача адвоката Дем`яненко Л.П., 
відповідача - позивача ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання Додатку до договору про надання послуг фіктивним та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання пунктів договору про надання правової допомоги недійсними, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_2 звернувся до Зарічненського районного суду Рівненської області із позовом, в якому просив визнати додаток від 15.04.2014 року до договору від 02.04.2014 року про надання правової допомоги у кримінальному провадженні та два акти до цього Додатку – акт про надання правової допомоги від 25.06.2015 року, акт виконання надання правової допомоги від 25.06.2015 року, укладені між адвокатом Марчуком Р.І. та ОСОБА_2 недійсними (фіктивними).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що стосовно позивача правоохоронними органами було порушено кримінальне провадження за фактом нібито умисного ухилення від сплати податків за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України. Кримінальне провадження здійснювалося у період з 12 березня 2012 року по 20 грудня 2017 року та завершилося ухваленням виправдувального вироку. У зазначений період юридичну допомогу позивачу надавав адвокат Марчук Руслан Іванович. Між ними був підписаний договір про надання правової допомоги від 02.04.2014 року. При цьому зазначає, що адвокат повідомив позивача про необхідність підписання чистих аркушів паперу нібито для оперативного оформлення процесуальних документів у межах захисту. Довіряючи адвокату, позивач виконав зазначене прохання. 05 вересня 2015 року Зарічненським районним судом Рівненської області було ухвалено вирок, яким позивача визнано невинуватим та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю стороною обвинувачення його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України. 20 грудня 2017 року вказаний вирок залишено без змін апеляційною інстанцією. Після набрання вироком законної сили за ініціативою адвоката Марчука Р.І. було підготовлено та подано позов про стягнення коштів за надання правової допомоги у справі №561/616/15-ц. У процесі підготовки документів позивач звернув увагу, що до позовної заяви долучено документи, які йому раніше не були відомі, а саме: додаток від 15.04.2014 року до договору від 02.04.2014 року та два акти надання правової допомоги від 25.06.2015 року. Позивач зазначає, що зміст і оформлення зазначених актів викликає обґрунтовані сумніви, оскільки вони складені одним числом, містять внутрішні неузгодженості щодо підписів сторін, а підписи позивача, на його переконання, могли бути використані з раніше підписаних ним чистих аркушів. На запитання позивача адвокат Марчук Р.І. зазначив, що використав підписані позивачем чисті аркуші для формування відповідних документів, а також самостійно визначив обсяг наданих послуг та їх вартість. Згодом зазначена позовна заява була залишена судом без розгляду у зв`язку з ненаданням належних доказів сплати заявленої суми. У 2018 році позивач звернувся до суду з позовом у справі №561/445/18 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та суду. На початку розгляду цієї справи адвокат Марчук Р.І. представляв інтереси позивача. В 2025 році розгляд справи поновили і ОСОБА_1 виставив позивачу проект договору про надання правової допомоги у цивільній справі, почав вимагати його нотаріально завірити. Однак такий договір містив надмірні та необґрунтовані фінансові зобов`язання, що фактично унеможливлювали нормальне виконання договору. У зв`язку з цим позивач був змушений змінити адвоката. У процесі збирання та підготовки доказів новим представником позивача було рекомендовано долучити документи, що підтверджують витрати на правову допомогу. Адвокат Марчук Р.І. погодився надати позивачу копії документів за оплату юридичних послуг по договору від 02.04.2014 р. та вимагав за це 7500 грн. і сказав, щоб в графі призначення платежу було написано, що оплата згідно договору від 02.04.2014 р. Позивач всі його вказівки виконав, оплатив йому ці гроші, однак ОСОБА_1 жодних документів по витратам так і не надав. У подальшому адвокат Марчук Р.І. звернувся до суду з позовом до позивача про стягнення грошових коштів у справі №561/764/25, обґрунтовуючи свої вимоги, зокрема, додатком до договору від 15.04.2014 року, актами від 25.06.2015 року та додатковою угодою від 06.10.2015 року. Позивач вважає зазначені документи такими, що не відображають реальних домовленостей сторін, створені ОСОБА_1 шляхом використання раніше підписаних позивачем чистих аркушів. Посилається на те, що відсутність у матеріалах кримінального провадження будь-яких підтверджень ознайомлення ОСОБА_1 з матеріалами справи свідчить про невиконання ним відповідних робіт. В зв`язку з викладеним звертається до суду з даним позовом та просить визнати додаток від 15.04.2014 р. до договору про надання правової допомоги від 02.04.2014 року та два акти надання правової допомоги від 25.06.2015 року недійсними (фіктивними).
Ухвалою суду від 12 листопада 2025 року цивільну справу №561/1358/25 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання додатку до договору надання послуг фіктивним передано на розгляд за підсудністю до Рівненського міського суду Рівненської області.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області 04 грудня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.
09 грудня 2025 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що вони є надуманими, не відповідають дійсності та спрямовані на штучне створення доказів з метою уникнення фінансової відповідальності і неоплати за отримані послуги. Відповідач визнає, що в період з 02.04.2014 року по 20.12.2017 року надавав позивачу правову допомогу як адвокат. Між ним та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги від 02.04.2014 року, додаток до нього від 15.04.2014 року, акти надання правової допомоги від 25.06.2015 року, а також додаткову угоду від 06.10.2015 року, які були підписані сторонами. У 2013 році позивач звернувся до нього за правовою допомогою у кримінальному провадженні, після чого сторони 02.04.2014 року уклали договір про надання правової допомоги. 15.04.2014 року між сторонами було укладено додаток до договору, яким визначено порядок обчислення гонорару адвоката, а 25.06.2015 року підписано акти надання правової допомоги, відповідно до яких відповідачем було виконано значний обсяг робіт, у тому числі ознайомлення з матеріалами справи тривалістю 747 годин. Також 06.10.2015 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору, якою врегульовано питання строків оплати та залучення поручителів. Відповідач посилається на здійснення позивачем ряду платежів на його користь як доказ реальності правовідносин та виконання умов договору. Зазначає, що надана ним правова допомога була необхідною, справа складною, а досягнення виправдувального вироку, на його думку, підтверджує реальність наданих послуг. Часткова оплата позивачем вартості послуг, у тому числі у 2015, 2019 та 2025 роках, свідчить про існування реальних договірних відносин та намір сторін виконувати взяті на себе зобов`язання. Крім того, відповідач вказує на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки останній звернувся до суду у жовтні 2025 року, тоді як додаток до договору від 15.04.2014 року та акти виконаних робіт за 2015 рік були складені значно раніше. Просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
09 грудня 2025 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява, в якій він просить: визнати недійсними положення договору від 02.04.2014 року між Адвокатом Марчуком Р.І. та ОСОБА_2 про надання правової допомоги у кримінальному провадженні №32012190000000012: «Гонорар Адвоката складає 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи (1218.00 : 100х40 ), що складає 487.2 грн. Сторони погодились, що норми часу на виконання робіт та нормативної чисельності працівників, які займаються правовими питаннями, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 11 травня 2004 р. №108. Сторони домовились, що оплата гонорару проводиться упродовж 60/120 днів після вступу вироку у законну силу, на підставі акту виконаних робіт, збільшення гонорару за якісно виконану роботу у випадку, якщо в результаті розгляду кримінального провадження №32012190000000012 обсяг обвинувачення буде зменшений (тобто зменшено кількість правопорушень за які передбачено кримінальну відповідальність, або зменшено кримінальну відповідальність з більшої на меншу) гонорар збільшується на 10%, а у випадку виправдання гонорар збільшується на 50%.» - як вчинені під впливом обману з боку ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 18 грудня 2025 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання пунктів договору про надання правової допомоги недійсними – прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання додатку до договору надання послуг фіктивним. 
Ухвалою суду від 05.02.2026 року у задоволенні клопотання позивача-відповідача ОСОБА_2 про залучення співвідповідача ОСОБА_3 до зустрічного позову - відмовлено. 
Ухвалою суду від 05.02.2026 року у задоволенні клопотання позивача-відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі відмовлено.
Ухвалою суду від 05.02.2026 року відмовлено у задоволені клопотання відповідача-позивача ОСОБА_1 про витребування доказів.
Ухвалою суду від 05.02.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача-відповідача адвокат Дем`яненко Л.П. первісний позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити.
Відповідач-позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у його задоволенні. Зустрічний позов про визнання пунктів договору про надання правової допомоги недійсними підтримав у повному обсязі, та просив його задовольнити.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно копії договору про надання правової допомоги у кримінальному провадженні від 02 квітня 2014 року, адвокат Марчук Руслан Іванович (далі адвокат) з однієї сторони і ОСОБА_2 (надалі підзахисний) з другої сторони уклали цей договір, згідно якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 3 та 4 ст. 358 та ч. 2 ст. 212 Кримінального кодексу України, використовувати передбачені кримінальним процесуальним кодексом України та іншими законодавчими актами засоби способи і методи захисту з метою з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підзахисного, а підзахисний зобов`язується виплатити адвокату гонорар за надання правової допомоги захисника. Цей договір, якщо він достроково не буде припинений з ініціативи підзахисного діє протягом всього кримінального провадження, доти доки не буде вичерпано всі засоби захисту передбачені національним законодавством, та не буде прийнято остаточне судове рішення. Наявні підписи сторін: адвоката Марчука Р.І. та ОСОБА_2 .
Згідно копії додатку від 15 квітня 2014 року до договору про надання правової допомоги від 02 квітня 2014 року у кримінальному провадженні №32012190000000012 адвокат Марчук Руслан Іванович та ОСОБА_2 домовились про наступне. Гонорар адвоката складає 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи (1218:100)х40), що складає 487,20 грн.Сторони домовились, що оплата гонорару проводиться на протязі 60 днів після вступу вироку у законну силу на підставі акту виконаних робіт, збільшення гонорару за якісно виконану роботу у випадку якщо в результаті розгляду кримінального провадження обсяг обвинувачення буде зменшений (тобто зменшено кількість правопорушень за які передбачено кримінальну відповідальність, або зменшено кримінальну відповідальність з більшої на меншу) гонорар збільшується на 10%, а у випадку виправдання гонорар збільшується на 50%. Документ містить підписи сторін: адвоката Марчука Р.І. та ОСОБА_2 .
Відповідно до копії акту надання правової допомоги від 25 червня 2015 року до договору від 02 квітня 2014 року, адвокат Марчук Руслан Іванович та Полюхович Анатолій Іванович уклали цей акт про таке. Адвокат надав послуги ознайомлення з матеріалами справи - 747 годин (2247 сторінки) участь у процесуальних діях та виконання конфіденційних вказівок - 340 годин, всього 1087 годин збільшення гонорару ОСОБА_2 виправданий вироком суду від 05 березня 2015 року у кримінальному провадженні №32012190000000012. Підписанням цього акту сторони підтверджують факт надання послуг відповідно до положень договору сторони зауважень та скарг одна до одної стосовно виконання умов Договору не мають. Документ містить підписи сторін: адвоката Марчука Р.І. та ОСОБА_2 .
Згідно акту виконання надання правової допомоги від 25.06.2015 року до договору від 02 квітня 2014 року у кримінальному провадженні №32012190000000012 згідно якого ОСОБА_2 звинувачували за ч.2 ст.212 та ч.3, ч.4 ст.358 КК України, ознайомлення з матеріалами справи 747 годин (22407 сторінок) – 363 938 грн 40 коп, участь в судових засіданнях та виконання конфіденційних вказівок 340 годин - 165 648 грн, всього 1087 годин - 529 586 грн 40 копійок. Виправдувальний вирок 264 793 грн 20 коп. Всього 797 379 грн 60 коп. Документ містить підписи сторін: адвоката Марчука Р.І. та ОСОБА_2 .
Згідно додаткової угоди від 06 жовтня 2015 року до договору про надання правової допомоги у кримінальному провадженні №1201219000000000012 від 02 квітня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 погодились, що строк дії договору підлягає зміні, так як прокуратурою заявлена касаційна скарга кримінальному провадженні. Сторони домовились, що оплата гонорару проводиться на протязі 120 днів після вступу вироку законну силу на підставі акту від 25 червня 2015 року та складає 797 379 грн 60 копійок. ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 виступають поручителями до договору від 02 квітня 2014 року про надання правової допомоги у кримінальному провадженні №32012190000000012 ОСОБА_2 . Поручителі поручаються перед адвокатом Марчуком Русланом Івановичем за виконання обов`язку ОСОБА_2 щодо сплати гонорару за цією додатковою угодою. У випадку порушення ОСОБА_2 обов`язку зі сплати гонорару ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відповідають перед адвокатом як солідарні боржники. Документ містить підписи сторін: адвоката Марчука Р.І., Полюховича А.І., поручителя ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_5 .
Згідно листа Зарічненського районного суду Рівненської області від 25.08.2025 року адресовано адвокату Миколі Якубцю, в наявних матеріалах кримінального провадження №32012190000000012 (судовий номер справи №561/225/13-к) про обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 212 Кримінального кодексу України заяви захисника Марчука Р.І. про ознайомлення з матеріалами справи відсутні. Кількість та тривалість судових засідань у цій справі достовірно визначити не виявляється можливим через значну кількість судових засідань, у тому числі через неявку ОСОБА_2 та його захисника Марчука Р.І. Виправданий ОСОБА_2 як учасник судового провадження по справі не позбавлений права самостійно обрахувати таку кількість та тривалість судових засідань на підставі матеріалів кримінального провадження.
До матеріалів справи долучено копію заяви Полюховича А.І., згідно якої у зв`язку з розглядом справи №561/445/18 про відшкодування завданої йому шкоди незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду він просить надати Марчука Р.І. усі наявні документи, що підтверджують надання послуг з цією метою дозволяє розголосити адвокатську таємницю виключно в межах проведених між ними розрахунків про суми вже сплачені та які будуть сплачені. А також у разі зацікавлення просить розглянути можливість укладання угоди на представництво у справі №561/445/18 оплату гарантує.
Вказана заява досліджувалася судовим експертом Чернігівського науково-дослідного експортно-криміналістичного центру МВС України, згідно висновку від 07 жовтня 2025 року досліджувана заява є офіційним зверненням від ОСОБА_2 до адвоката Марчука Р.І., чия професійна діяльність підтверджена свідоцтвом №397 від 25 листопада 2003 року, об`єктивним змістом заяви є запит на отримання документації безпосередньо пов`язаної з розглядом справи №561/445/18. Ця справа, як зазначає заявник стосується відшкодування завданої йому шкоди, причиною якої він називає незаконні дії низки державних структур, а саме: органів що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду. У зв`язку з цим ОСОБА_2 просить адвоката Марчука Р.І. надати усі наявні документи, що підтверджують факт надання йому послуг. При цьому заявник робить важливе застереження дозволяє адвокату Марчуку Р.І. порушити професійну конфіденційність: він дозволяє розголосити адвокатську таємницю, але дозвіл суворо обмежений і стосується виключно меж проведення між ними фінансових розрахунків, тобто лише щодо сум чи були сплачені клієнтом, а також тих які будуть сплачені у майбутньому. На додаток до запиту про документи та фінансову звітність заявник висловлює зацікавленість у подальшій співпраці. Він просить адвоката розглянути можливість укладання нової угоди про представництво його інтересів у тій самій справі №561/445/18 гарантуючи при цьому оплату за надані послуги в подальшому.
Згідно долучених ОСОБА_1 копій квитанцій, вбачається що 21 лютого 2025 року на рахунок ОСОБА_1 від ОСОБА_6 надійшли кошти у сумі 7500 (призначення платежу: згідно договору від 02.04.2014 року, платник ОСОБА_2 ). 
Згідно виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 в АТ «ПУМБ» за 28.08.2015 року ОСОБА_2 здійснив оплату на рахунок ОСОБА_1 за надання послуг згідно договору від 20.02.2015 р. на суму 5846,40 грн., згідно договору від 20.02.2015 року на суму 36052,80 грн. та згідно договору від 02.04.2014 року на суму 64682,00 грн. 
В матеріалах справи також наявна копія заяви ОСОБА_2 від 07 січня 2025 року, в якій він повідомляє суд про заміну у справі №561/445/18 адвоката Марчука Р.І. на адвоката Якубця М.К. 
Також з долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що адвокат Марчук Р.І. подавав до суду (справа №561/225/13-к) 05 листопада 2014 року та 02.06.2015 клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №32012190000000012. З матеріалами справи адвокат Марчук Р.І. ознайомився 04.06.2015 року.
Згідно копії договору про надання правової допомоги від 20 травня 2015 року укладеного між адвокатом Марчуком Русланом Івановичем (надалі адвокат) та ОСОБА_2 (надалі клієнт), адвокат зобов`язується надавати правову допомогу у тому числі за окремими дорученнями клієнта. Адвокат зобов`язується представляти права і законні інтереси клієнта в органах державної влади, місцевого самоврядування, перед третіми особами, а також у судах України загальної юрисдикції та здійснювати професійну діяльність адвоката згідно умовами цього договору. Адвокат зобов`язується надавати правову допомогу клієнту у кримінальних справах, які могли би бути пов`язані з клієнтом незалежно від його процесуального статусу в них (потерпілий, затриманий, підозрюваний, обвинувачений, підсудний, свідок). Клієнт зобов`язується сплатити гонорар на протязі 10 днів з моменту підписання акту виконання надання правової допомоги по справі 817/817/15. Документ містить підписи сторін: адвоката Марчука Р.І. та ОСОБА_2 .
Згідно з положеннями ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з положеннями ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів особи.
У статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», серед іншого, надається визначення поняттям «адвокат» та «адвокатська діяльність»:
адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом;
адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Договір про надання правничої допомоги - домовленість сторін, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ч.1 ст. 1 Закону).
Відповідно до положень ст. 27 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
У статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 19 Закону видами адвокатської діяльності серед іншого є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; 4) надання правничої допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого у справі про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах усіх видів судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах; 8) надання правничої допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.
Відповідно до положень ст. 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» міститься перелік професійних прав адвоката під час здійснення адвокатської діяльності та зазначається, що адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги.
Частиною 1, 2 ст. 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, щодія договору про надання правничої допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правничої допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.
Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).
Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. 
Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.
Частинами першою, другою статті 234 ЦК України встановлено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.
Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки (постанова Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14, постанова Верховного Суду від 15 травня 2019 року в справі № 723/405/17 (провадження № 61-46674св18)).
Відповідно до положень сч.1 та ч.3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно зі ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крам випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач-відповідач ОСОБА_2 у своїй позовній заяві просить визнати додаток від 15.04.2014 року до договору від 02.04.2014 року про надання правової допомоги у кримінальному провадженні та два акти про надання правової допомоги від 25.06.2015 року укладені між ним та адвокатом Марчуком Р.І. недійсними (фіктивними), за твердженням позивача адвокат Марчук Р.І. використав підписані ним чисті аркуші паперу для формування зазначених документів без його належної волі та погодження їх змісту. Позивач також ставить під сумнів достовірність зазначених документів та обсяг фактично наданої правової допомоги, посилаючись на відсутність підтвердження виконання відповідачем значного обсягу робіт, зокрема ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. На думку позивача, вказані обставини свідчать про невідповідність спірних документів реально наданим послугам.
Відповідач-позивач ОСОБА_1 у зустрічній позовній заяві просить визнати недійсними окремі положення договору від 02.04.2014 року про надання правової допомоги у кримінальному провадженні №32012190000000012, а саме: умови визначення гонорару; порядок та строки його сплати; умови збільшення гонорару у разі позитивного результату, як такі, що були вчинені під впливом обману з боку ОСОБА_2 . 
Так, на підтвердження виконання умов договору відповідач-позивач ОСОБА_1 долучив до матеріалів справи докази перерахування ОСОБА_2 на рахунок адвоката Марчука Р.І. грошових коштів, а саме: згідно з квитанцією №6358606 від 28 серпня 2015 року грошові кошти в сумі 64 682 гривні 00 копійок призначення платежу до договору від 02.04.2014 р та додатку від 15.04.2014 року де в призначені платежу конкретно зазначено оплата за наданні послуги на виконання договору від 02.04.2014 р. та дод. від 15.04.2014 р».; та грошові кошти у сумі 7500 (призначення платежу: згідно договору від 02.04.2014 року, платник ОСОБА_2 ). Також на спростування позовних вимог ОСОБА_2 відповідач-позивач ОСОБА_1 долучив до матеріалів справи в якості доказів копії поданих до суду в 2014 та 2015 р. клопотання у кримінальному провадженні №32012190000000012.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини щодо надання адвокатом Марчуком Р.І. правничої допомоги ОСОБА_2 . На підтвердження цього між сторонами укладено договір від 02.04.2014 року про надання правничої допомоги у кримінальному провадженні № 32012190000000012, додаток від 15.04.2014 року до зазначеного договору, а також підписано два акти надання правничої допомоги від 25.06.2015 року. За таких обставин суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, вони належним чином його уклали, підписали додаток та акти надання правничої допомоги, чим підтвердили своє вільне волевиявлення при їх укладенні. Факт надання послуг підтверджено наявними в матеріалах справи доказами у зв`язку з чим підстав для визнання зазначених документів недійсними суд не вбачає. 
Також не підлягає задоволенню і зустрічний позов ОСОБА_1 щодо визнання недійсними окремих положень договору від 02.04.2014 року про надання правової допомоги у кримінальному провадженні №32012190000000012, а саме: умови визначення гонорару; порядок та строки його сплати; умови збільшення гонорару у разі позитивного результату, як такі, що були вчинені під впливом обману з боку ОСОБА_2 . 
Так при укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, включаючи порядок обчислення та сплати гонорару, що підтверджується їхніми підписами, а отже свідчить про вільне та усвідомлене волевиявлення обох учасників правочину. Посилання відповідача-позивача ОСОБА_1 на укладення спірного договору під впливом обману з боку ОСОБА_2 є необґрунтованими та не підтвердженими належними і допустимими доказами у розумінні статей 76–81 ЦПК України. Матеріали справи свідчать про наявність між сторонами тривалих договірних правовідносин, здійснення позивачем-відповідачем ОСОБА_2 оплат за надані послуги. Крім того, сам відповідач-позивач ОСОБА_1 протягом тривалого часу виконував договірні зобов`язання, зокрема надавав правничу допомогу, ознайомлювався з матеріалами справи та брав участь у судових засіданнях, що свідчить про визнання ним умов договору та підтверджує факт його виконання.
За таких обставин відсутні підстави, передбачені статтею 230 Цивільного кодексу України для визнання правочину недійсним як такого, що вчинений під впливом обману, у зв`язку з чим зустрічний позов задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 та відмову у зустрічному позові ОСОБА_1 , тому судові витрати слід залишити за позивачами.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
ВИРIШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання Додатку до договору про надання послуг фіктивним - відмовити.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання пунктів договору про надання правової допомоги недійсними - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Позивач-відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач-позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повний текст рішення виготовлено 29.04.2026 року.

Суддя Харечко С.П.