Справа № 296/13694/25
2/296/1892/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

11 червня 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира
в складі: головуючогосудді Пилипюк Л. М.,
за участю секретаря судового засідання Дзюби І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
28 листопада 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшов позов ТзОВ «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 серпня 2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 75384897 (далі по тексту рішення - Кредитний договір), який підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти в розмірі 11 400,00 грн зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка). Позичальник зобов`язався повернути кредит, проценти за користування ним.
Кредитор ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало в повному обсязі, перерахувавши на рахунок відповідача кредитні кошти в розмірі 11 400,00 гривень.
22 лютого 2022 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір № 22/02/2022, відповідно до умов якого ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі, за Кредитним договором № 75384897 від 12 серпня 2021 року, що укладений між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 . 
У свою чергу, ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект центр» на підставі Договору 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, відповідно до умов якого ТОВ «Коллект центр» набуло право вимоги до відповідача за Кредитним договором №75384897 від 12 серпня 2021 року.
Позивач зазначає, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, заборгованість не погашає, що зумовлює потребу звернення до суду з цим позовом.
Загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором станом на дату звернення до суду становить 31 079,63 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 11 400,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 19 677,76 гривень; нараховані 3% річних – 1,87 гривень.
На підставі наведеного ТзОВ «Коллект центр» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором №75384897 від 12 серпня 2021 року в розмірі 31 079,63 гривень, понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 гривень, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000 гривень.
Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 02 грудня 2025 року року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.
17 березня 2026 року до суду від представника відповідача – адвоката Зачепіло З.Я. надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи вимоги позову, представник відповідача зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази перерахування кредитних коштів ОСОБА_1 за Кредитним договором. На підтвердження виконання первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позивачем ТОВ «Коллект центр» було надано копію довідки від 23.10.2025, сформованої ТОВ ФК «Фінексперс», проте така довідка не є доказом отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів. Зазначає, що з вказаної довідки неможливо ідентифікувати належність електронного платіжного засобу відповідачу, оскільки повної інформації щодо номеру банківської картки або ж номеру банківського рахунку відповідача матеріали справи не містять. Також представник відповідача вказує, що сума заборгованості за користування кредитними коштами нарахована поза межами користування кредитом. Доказів того, що в подальшому сторонами пролонговано строк кредитування матеріали прави не містять. Представник відповідача звертає увагу суду, що відповідачем за договором №75384897 було внесено оплати в рахунок погашення кредитної заборгованості на суму 7 984,91 гривень, тобто відсотки вже перевищують тіло заборгованості по кредиту, що порушує дисбаланс договірних відносин. Сторона відповідача погоджується із сумою до стягнення за договором позики у розмірі 9 086,59 гривень. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, сторона відповідача зазначає, що сума у розмірі 13 000 гривень є завищеною та неспівмірною із складністю справи. Просять зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 2 000,00 гривень.
19 березня 2026 року до суду від представника позивача – адвоката Ушакової М.І. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, визнання відповідачем певної частини боргу у відзиві підтверджує факт отримання суми кредиту. Звертає увагу суду, що ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази. Відповідні операції були здійснені ТОВ «Фінансова Компанія «Фінекспрес» на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства. Перерахування суми позики на банківський картковий рахунок за Договором № НОМЕР_1 підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова Компанія «Фінекспрес» від 23.10.2025 року. Згідно з вказаною довідкою, 12.08.2021 року було перераховано грошові кошти у розмірі 11400,00 грн. на картку № НОМЕР_2 (отримувач ОСОБА_2 ). Щодо правомірності нарахування відсотків за Договором позики представник зазначає, що відповідно до п. 6.5. Правил у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Оскільки позичальником було внесено оплати по кредитному договору 04.09.2021 року в сумі 1000,00 грн., 13.09.2021 року в сумі 2015,01 грн., 22.09.2021 року в сумі 1015,74 грн., 01.10.2021 року в сумі 900,00 грн, то відбулася пролонгація на пільгових умовах в період з 06.09.2021 року по 07.10.20221 року згідно п.7.1, 7.11 Правил. Оскільки Відповідач не повернув кошти, то нарахування відсотків було продовжено на підставі п. 6.5 Правил та 2.3 Договору в межах 90 днів. Тому в період з 10.10.2021 року по 06.01.2022 року відсотки за користування кредитом нараховувались за базовою відсотковою ставкою та становили 226,86 грн. за кожен день. 
04 травня 2026 року до суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких повторно наведено аргументи, зазначені у відзиві на позовну заяву.
06 травня 2026 року до суду представник позивача подала до суду додаткові пояснення, в яких повторно наведено аргументи, зазначені у відповіді на відзив на позовну заяву. Додатково зазначила, що відповідач, діючи свідомо та добровільно, підписавши Договір, погодився з умовами пролонгації та автопролонгації. Протягом усього строку пролонгації та автопролонгації відповідач не висловлював заперечень проти продовження договору та користувався кредитними коштами, неодноразово сплачуючи відсотки за таке користування. Таким чином, нарахування відсотків за цей період є прямим виконанням умов Договору та відповідає вимогам ст. 526, 629 та 1048 Цивільного кодексу України щодо належного виконання зобов`язань та обов`язковості договору .
Представник позивача ТОВ «Коллект центр» у судове засідання не з`явився, попередньо заявив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та надає згоду на заочний розгляд справи.
08 травня 2026 року від представник відповідача - Зачепіло З.Я. до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. У вказаній заяві представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити.
У відповідності до вимог ч. 2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Суд установив, що 12 серпня 2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір позики № 75384897, підписаний відповідачем у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», одноразовим ідентифікатором qN0epQ7cUV.
Відповідно до п.1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
Згідно змісту договору, сторонами погоджено наступні істотні умови позики: сума позики 11 400,00 грн (пп.2.1); строк договору - 25 днів (пп. 2.2); процентна ставка (базова) 1,99 % в день; дата повернення позики – 06.09.2021 (пп. 2.3); знижена процентна ставка – 1,00% (пп.2.3); процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) – 2,70% (пп.2.3); пеня – 2,70% (пп.2.3); орієнтовна реальна річна процентна ставка – 2 461,78% (пп.2.3); орієнтовна загальна вартість позики – 14 235,75 гривень (пп.2.3); проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (п.4).
Згідно п.5.2 договору позики, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.
Цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електрону комерцію» договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі (п.12 Договору позики).
В пункті 21 договору ОСОБА_1 вказано номер картки, на яку необхідно переказати кредитні кошти: № НОМЕР_2 .
Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток №1 до Договору) позичальник в строк до 06.09.2021 повинен був сплатити кредит у загальному розмірі 14 235,75 грн, що складається з суми кредиту – 11 400,00 грн, проценти за користування кредитом – 2 835,75 грн.
Суд ураховує, що відповідач ОСОБА_1 частково визнає факт укладення ним Кредитного договору та отримання на його підставі кредитних коштів в розмірі 11 400 гривень.
Відповідно до листа ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» від 24.10.2025 № 24/10/2025-10, довідки ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» від 23.10.2025 №КД-000065562/ТНПП, - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 12.08.2021 через компанію ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» перерахувало на платіжну карту № НОМЕР_2 , на отримувача ОСОБА_1 , кредитні кошти у розмірі 11 400,00 грн, номер платежу №65a8b02c-cedb-4e3f-89ea-1a69fbdae05e.
22 лютого 2022 року між ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №22/02/2022, відповідно до умов якого ТТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики №75384897.
Відповідно до п.2.1. договору факторингу, первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 153 662 582,15 гривень, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами позики, укладеними між клієнтами та боржниками.
Право вимоги переходить до фактора після здійснення повного фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді (додаток №2), який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношеню до боржників стосовно переданого прав вимоги. (п.6.1 Договору факторингу).
Сторони домовились, що розмір фінансування за реєстром боржників складає 6 382 999,39 гривень (п.7.1 Договору факторингу).
Копією витягу з реєстру боржників підтверджено, що ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №75384897 від 12 серпня 2021 року.
Платіжною інструкцією №333740001 від 23 лютого 2022 року підтверджено сплату ТОВ «Вердикт Капітал» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» ціни прав грошової вимоги згідно договору факторингу № 22/02/2022 від 22.02.2022 у розмірі 6 382 999,39 гривень.
Відповідно до проведеного ТОВ «Вердикт Капітал» розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики №75384897 станом на 10 січня 2023 рік становить 31 079,63 гривень, з яких: 11 400,00 гривень - заборгованість по основній сумі кредиту; 19 677,76 гривень - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 1,87 гривень – нараховані 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст.625 ЦПК України.
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023. 
Відповідно до п.2.1 вказаного Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатку №1 та №3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти в розмірі та у порядку, визначеним даним договором.
Як вбачається з Реєстру боржників, який є Додатком № 1 до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року, ТОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №75384897 від 12 серпня 2021 року. 
Право вимоги ТОВ «Коллект центр» до ОСОБА_1 щодо повернення заборгованості за договором про надання кредиту договором позики №75384897 від 12 серпня 2021 року підтверджується також актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 лютого 2023 року. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд ураховує наступне.
Згідно з частиною 1 статті 626 ЦПК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК Українипередбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статей 509,510,526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (статті 525, 625 ЦК України).
Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до частини 1 статті 610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (статті 612 ЦК України).
За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.
Суд установив, що ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 11 400,00 гривень строком на 25 днів, дата повернення кредиту - 06 вересня 2021 року. Процентна ставка (базова) в день – 1,99%.
Відповідно до пункту 5.2 договору позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua.documentslicense/ (надалі правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.
Дійсно, розділ 7 Правил надання грошових коштів у позику містить певні умови продовження строку користування позикою.
Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила надання грошових коштів у позику були надані відповідачеві при укладенні договору.
Суду не надано доказів того, що відповідач був ознайомлений та погодився саме із такою редакцією цих Прави, яка була долучена до позовної заяви.
Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою договору позики й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палата Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).
Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації договору позики.
До того ж, позивачем не надано доказів звернення відповідача до позикодавця за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений договором, чи законом.
Отже, у позикодавця виникло право нарахування процентів за договором тільки у межах строку його дії.
Такі ж висновки в подібних правовідносинах наведені в постанові Житомирського апеляційного суду від 06 квітня 2026 року (справа № 295/3015/25).
Досліджуючи здійснений первісним кредитором ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» розрахунок заборгованості, суд установив, що ОСОБА_1 здійснював платежі на виконання умов Кредитного договору, які були зараховані первісним кредитором на погашення комісії за пролонгацію, на погашення процентів за користування кредитом та на погашення тіла кредиту.
Установлено, що ОСОБА_1 сплатив на виконання умов Кредитного договору в загальному розмірі 7 984,91 гривень.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі №14-154цс18 та від 31 жовтня 2018 року у справі №14-318цс18 міститься правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Суд ураховує, що погодженим строком кредитування у цій справі є період з 12 серпня по 06 вересня 2021 року (25 календарних днів). 
Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування позикою в сумі 19 677,76 грн є безпідставною.
Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту, матеріали справи не містять. Суд відхиляє доводи представника позивача про те, що ОСОБА_1 вчиняв дії з метою пролонгації Кредитного договору. Вказана обставина стороною позивача належним чином не доведена, оскільки сам факт зарахування первісним кредитором сплачених відповідачем коштів на комісію "за пролонгацію" не дозволяє суду встановити умови такої пролонгації, зокрема, її строк.
А тому, суд дійшов висновку, що кредитор у спірних правовідносинах має право на стягнення з позичальника заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом, розрахованих виключно в межах строку кредитування, тобто з 12 серпня 2021 року по 06 вересня 2021 року.
Здійснивши відповідний розрахунок, суд установив, що заборгованість ОСОБА_1 в спірних правовідносинах становить 9 096,59 гривень. Розрахунок: 11 400 + (11 400х1,99 %х25)-7 984,91 = 9 086,59.
Щодо вимог в частині стягнення 3% річних.
Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Беручи до уваги наведене, 3% річних стягненню з ОСОБА_1 не підлягають.
З наведених мотивів суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Розподіл судових витрат.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 708,22 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача 9 086,59 грн/31 079,63 грн *2 422,40 грн).
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК).
Згідно з частинами 1, 2 ст.137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Суд установив, що 01 липня 2024 року між позивачем ТОВ «Коллект центр» та АО «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 відповідно до умов якого, клієнт (ТОВ «Коллект центр») доручає, а виконавець (АО «Лігал Ассістанс») приймає на себе зобов`язання надати юридичну допомогу у обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Як вбачається з заявки на надання юридичної допомоги №216 від 01 жовтня 2025 року, ТОВ «Коллект центр» та АО «Лігал Ассістанс» погодили надання наступних правових (юридичних) послуг: надання усної консультації – 4 000 гривень; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду – 9 000 гривень.
Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, суд ураховує характер спірних правовідносин, незначну складність справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Зокрема, суд звертає увагу на те, що представником позивача завищені години, які об`єктивно необхідні для вчинення певного виду правової допомоги як надання усної консультації, так і складання позовної заяви про стягнення боргу. Дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною, типовою та не потребує особливих затрат часу на її складання. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.
Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відтак, суд вважає, що обґрунтованими та співмірними в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, ст. ст. 509, 510, 511, 525, 526, 536, 553, 554, 651, 1048, 1054, 1055 ЦК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до 
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 75384897 від 12 серпня 2021 року в розмірі 9 086 (дев`ять тисяч вісімдесят шість) гривень 59 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» 708 (сімсот вісім) гривень 22 копійки судового збору та 3 000 (три тисячі) гривень витрат на правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, код в ЄДРПОУ 44276926);
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Дата складення повного рішення суду – 11 червня 2026 року.

Суддя Корольовського районного суду
міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК