ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку
на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги
03 липня 2026 року       м. Чернівці 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., розглянувши провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернівецького районного суду м. Чернівців від 21 травня 2026 року,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Чернівецького районного суду м. Чернівців від 21 травня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП, і за його вчинення накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.
На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Чернівецького районного суду м. Чернівців від 21 травня 2026 року та скасувати таку постанову, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-11 КУпАП.
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції пропущено з поважних причин, які не залежали від його волі.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що під час розгляду справи 21 травня 2026 року районним судом повний текст постанови проголошено не було, а копію постанови йому чи його представнику не вручено, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості своєчасно ознайомитися з мотивами прийнятого рішення.
Крім того, вказує на відсутність у нього реальної можливості самостійно отримати копію постанови з огляду на проходження військової служби, військово-лікарської комісії, а також спеціалізованих медичних обстежень і консультацій у м. Києві.
Окрім цього, посилається на те, що лише 06 червня 2026 року його представник самостійно виявив постанову суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а її копію він фактично отримав на електронну адресу 08 червня 2026 року.
За таких обставин вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з причин, які не залежали від його волі, а апеляційну скаргу подано після фактичного отримання копії постанови та ознайомлення з її змістом.
ЄУНСС: 725/4610/26
НП:33/822/301/26 Головуючий у І інстанції: Федіна А.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий в апеляційній ін-ції: Потоцький В.П.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на оскарження судового рішення, доходжу такого. 
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
При розгляді клопотання про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд перевіряє тільки поважність причин пропущеного строку або їх відсутність, і не може давати оцінку процесуальним діям та документам по справі або прийнятому судом рішенню.
Із постанови районного суду вбачається, що вона була винесена судом щодо ОСОБА_1 – 21 травня 2026 року (а.с.33-36), тобто останнім, десятим, днем на її оскарження було 01 червня 2026 року (оскільки останній, 10-й день, припав на вихідний день). 
Разом з тим, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказану постанову суду лише 22.06.2026р., через підсистему «Електронний суд», тобто поза межами встановленого законом строку на її оскарження.
Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що розгляд даної справи місцевим судом був призначений та відбувся 21 травня 2026 року.
Згідно з довідкою суду про доставку повідомлення у додаток «Viber» (а.с.32), ОСОБА_1 був завчасно та належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи районним судом, однак в судове засідання на визначену дату він не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду в суд не подавав. 
При цьому справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-11 КУпАП, не належить до категорії справ, у яких участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП.
Отже, ОСОБА_1 був обізнаний про перебування справи на розгляді суду та мав реальну можливість цікавитися результатами її розгляду і своєчасно реалізувати право на апеляційне оскарження.
Доводи апелянта про те, що районним не було оголошено повний текст постанови, є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять даних про проголошення місцевим судом лише резолютивної частини постанови.
Крім того, положення КУпАП не передбачають ухвалення та проголошення у справах про адміністративні правопорушення лише резолютивної частини постанови з подальшим складенням її повного тексту. Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП строк апеляційного оскарження постанови судді обчислюється з дня її винесення, а не з дня отримання копії судового рішення.
Отже, твердження ОСОБА_1 про неоголошення повного тексту постанови та ненадання йому можливості ознайомитися з мотивами прийнятого рішення не підтверджуються матеріалами справи та не свідчать про наявність об`єктивних перешкод для своєчасного апеляційного оскарження.
Саме по собі посилання ОСОБА_1 на те, що копію постанови суду він отримав лише 08 червня 2026 року, також не є безумовною підставою для поновлення строку, оскільки КУпАП пов`язує початок перебігу строку апеляційного оскарження саме з днем винесення постанови.
Крім того, для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонують офіційний вебпортал «Судова влада України» та Єдиний державний реєстр судових рішень, за допомогою яких особа може отримати актуальну інформацію щодо стану відомої їй справи та ухваленого судового рішення.
Посилання ОСОБА_1 на те, що його представник ознайомився з постановою суду через Єдиний державний реєстр судових рішень лише 06 червня 2026 року не свідчить про поважність причин пропуску строку, зважаючи на те, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи, а тому мав вживати розумних заходів для з`ясування результатів її розгляду саме ним. При цьому, ознайомлення з постановою представником апелянта не змінює початку перебігу строку апеляційного оскарження та не доводить неможливості своєчасного подання апеляційної скарги саме ОСОБА_1 .
Крім того, навіть після зазначеної апелянтом дати фактичного отримання копії постанови, тобто 08 червня 2026 року, апеляційну скаргу було подано лише 22 червня 2026 року, тобто після спливу більш ніж десятиденного строку, що також свідчить про відсутність належної процесуальної активності з боку апелянта.
Доводи апелянта на проходження військової служби, ВЛК та медичних обстежень не підтверджені жодними доказами, при цьому долучені до апеляційної скарги документи не містять відомостей про те, що саме після винесення постанови суду, тобто в період з 21 травня 2026 року до закінчення строку її апеляційного оскарження, апелянт був об`єктивно позбавлений можливості подати апеляційну скаргу.
Загальні посилання апелянта на гарантії права на судовий захист та апеляційний перегляд справи не спростовують необхідності дотримання встановлених законом процесуальних строків та не звільняють особу від обов`язку добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами.
Вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (надалі – ЄСПЛ), яку відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ як джерело права.
Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» Суд звернув увагу, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного судового рішення зі спливом значного періоду часу без належних підстав порушує принцип правової визначеності, який є складовою права на справедливий суд.
Таким чином, наведені ОСОБА_1 обставини не підтверджують існування об`єктивних, непереборних та таких, що не залежали від його волевиявлення, перешкод для своєчасного подання апеляційної скарги.
З огляду на викладене, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Чернівецького районного суду м. Чернівців від 21 травня 2026 року щодо нього за ч.3 ст.172-11 КУпАП.
Апеляційну скаргу разом з усіма додатками повернути особі, яка її подала. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Суддя Чернівецького 
апеляційного суду       В.П. Потоцький