Справа № 344/8852/26 
Провадження № 2/344/5437/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2026року м. Івано-Франківськ 
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Атаманюка Б. М.,
секретаря Солонинко С.А.,
за участі
позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат,- 
В С Т А Н О В И В: 

Позивач ОСОБА_1 07.05.2026 року звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 18 травня 2026 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позов обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі від якого у них народився син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та перебуває на утриманні матері. Син сторін хворіє на цукровий діабет І типу тяжкої форми, інсулінозалежний, має встановлену групу інвалідності, потребує лікування. Відповідач витрат, пов`язаних із матеріальним утриманням сина не несе. Син сторін потребує дороговартісного лікування, спеціального харчування, що тягне додаткові витрати на ці потреби. Тому просила суд стягувати із відповідача щомісячно аліменти на утримання сина у розмірі по 5000 грн. щомісячно, з моменту подання позовної заяви до досягнення сином повноліття, та 50 % додаткових витрат на лікування, реабілітацію, придбання медикаментів, медичних виробів, спеціального харчування, із можливістю стягнення таких витрат періодично, але не рідше одного разу на шість місяців, з подальшою індексацією відповідно до законодавства. 
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Додатково зазначила, що син хворіє цукровим діабетом І типу, потребує лікування, лише встановлення медичного сенсору вартує 2000 грн. на місяць. Вона не працює, здійснює догляд за сином. Просила суд позов задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні щодо часткового задоволення позову не заперечував, пояснив, що він є інвалідом ІІІ групи, отримує пенсію у розмірі 2600 грн. щомісячно, підробляє на будівництві. Аліменти, які просить позивачка є для нього непомірними. Погоджується на стягнення аліментів в сумі 2500 грн.. Має сумніви щодо свого батьківства відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому просить суд призначити по даній справі молекулярно-генетичну експертизу.
Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 Сімейного кодексу України).
Частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За приписами частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
У відповідності до частини 1 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» від 03.12.2025 № 4695-IX, починаючи з 01 січня 2026 року, встановлено прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років в Україні становить 3 512 грн. на місяць.
Судом встановлено, шлюб між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 12 лютого 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління, свідоцтво серія НОМЕР_1 , актовий запис № 110 (а.с.16). 
У шлюбі у сторін син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17).
Як встановлено судом дитина постійно проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач – батько дитини участі у вихованні та утриманні сина участі не бере, ставить під сумнів своє батьківство.
Також встановлено, що згідно медичного висновку та виписки із медичної картки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз цукровий діабет І типу, (а.с.18,20).
Відповідно до довідки ГУПФ України в Івано-Франківській області від 10.04.2026 № 1412 ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ України в Івано-Франківській області та отримує державну допомогу на дитину з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.07.2025 по 03.05.2031 у розмірі 3572 грн. (а.с.22).
Згідно довідки до акта огляду МСЕК ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має встановлену ІІІ групу інвалідності загального захворювання безстроково (а.с.23-24).
Матеріали справи містять також квитанції, фіскальні чеки на оплату за лінзи (2639 грн.), аналізи (400+190 грн.), ліки, вітаміни, голки для інсуліну (170+548,91+164+40+667+302+253,50+209,94+448,50+250+364,36+305+525), оправа, лінзи (2639) (а.с.5-10).
Вирішуючи спір між сторонами щодо стягнення аліментів суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей, визначений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальний стан позивача, фізичний та майновий стан відповідача, який є особою із інвалідністю ІІІ групи, офіційно не працює, отримує пенсію по інвалідності (з пояснень 2600 грн.), а також враховує потреби дитини на його фізичний та духовний розвиток, стан здоров`я дитини.
Відтак суд вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 гривень на щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. 
Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини.
Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).
Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтовуючи додаткові на дитину позивачка посилається на стан здоров`я дитини, який потребував купівлі лінз (2639 грн.), лікування (аналізи (400+190 грн.), ліки, вітаміни, голки для інсуліну (170+548,91+164+40+667+302+253,50+209,94+448,50+250+364,36+305+525).
Позивач просить стягувати із відповідача 50 % додаткових витрат на лікування, реабілітацію, придбання медикаментів, медичних виробів, спеціального харчування, із можливістю стягнення таких витрат періодично, але не рідше одного разу на шість місяців, з подальшою індексацією відповідно до законодавства.
З урахуванням того, що позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат не є визначені сумою витрат, яку слід стягувати, а також поєднані з вимогою щодо майбутнього стягнення таких витрат, які також не є визначені, при цьому позов не місить відповідного обґрунтування щодо майбутніх додаткових витрат, суд вважає, що позов в цій частині не підлягає до задоволення.
Позивачу роз`яснюється, що вона вправі повторно звернутися з позовом про стягнення додаткових витрат, зазначивши у позові відповідну суму до стягнення та обґрунтувавши підстави для такого стягнення з урахуванням вищевказаних норм законодавства. 
Щодо заявленого відповідачем клопотання про призначення по даній справі молекулярно-генетичної експертизи на визначення батьківства, то суд в межах даної справи не вирує спір про батьківство. Відповідач вправі звернутися до суду з окремим позовом з відповідними позовними вимогами.
Таким чином, позов підлягає тільки до часткового задоволення в частині стягнення аліментів.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 223, 247, 263-265, 268, 280-282, 352, 430 ЦПК України, суд, - 
У Х В А Л И В :

Позов – задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП – НОМЕР_3 , зареєстрованої АДРЕСА_2 , аліменти на утримання сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття.
Стягнення аліментів розпочати з 07 травня 2026 року і проводити до повноліття дитини.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , судовий збір у дохід державного бюджету (стягувач - Державна судова адміністрація України) в розмірі 1331 (одна тисяча триста одинадцять) грн. 20 коп.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено та підписано 18.06.2026.

Суддя Богдан АТАМАНЮК