справа №176/2859/25
провадження №2/176/1209/26

РІШЕННЯ
Іменем України

27 лютого 2026 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області 
у складі: головуючої судді Павловської І.А.,
з участю секретаря Ніколенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовті Води цивільну справу за позовом комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії,-

ВСТАНОВИВ:

КП «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради звернулось до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, де просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01 грудня 2008 року по 01 червня 2025 року в розмірі 144305,60 гривень, з яких:
- сума основного боргу – 89967,33 гривень;
- інфляційні нарахування – 44701,20 гривень;
- три відсотки річних – 9556,16 гривень;
- пеня – 80,89 гривень.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що квартира АДРЕСА_1 є приватною власністю відповідача на підставі договору дарування квартири №2105 від 27.03.2008.
Комунальним підприємством «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради на відповідача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
При цьому позивач зазначає, що оскільки відповідач не здійснював оплату послуг з постачання теплової енергії, у нього виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути із відповідача на свою користь.
Заочним рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2025 року у цивільній справі за позовом комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення позовні вимоги були задоволені.
27 серпня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Черниш Т.І. на адресу суду надійшла заява про перегляд заочного рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2025 року за позовом Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. 
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2026 року скасовано заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2025 року у цивільній справі №176/2859/25 за вищевказаним позовом і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
20 лютого 2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Черниш Т.І. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, де зазначила, що позовні вимоги відповідачем не визнаються оскільки вважає їх безпідставними. Просили суд застосувати позовну давність до вимог Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради про стягнення з ОСОБА_1 суми основного боргу (60 532,33 грн), інфляційних втрат (21 658,61 грн) та 3% річних (5 661,83 грн) за період з 01.12.2013 року по 21.07.2022 року, відмовивши у задоволенні позовних вимог в цій частині.
В свою чергу, 26 лютого 2026 року представник позивача Кривоніс Е.В. подав відповідь на відзив, де зазначив, що позивач частково погоджується із застосуванням строків позовної давності, проте просить застосувати їх, починаючи з 30 березня 2020 року, тобто з моменту, коли продовжено строки позовної давності на строк дії карантину та просить стягнути заборгованість за період з 01.04.2020 року по 01.06.2025 року у сумі 41 102,12 грн, у зв`язку з уточненням розрахунку та з урахуванням доводів, викладених у відзиві відповідача. 
Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання свого повноважного представника не направив.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, при цьому до початку судового засідання представником відповідача подано заяву в якій просить розгляд справи проводити без участі ОСОБА_1 та його представника – адвоката Черниш Т.І. Заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву підтримують у повному обсязі.
Оскільки сторони по справі у судове засідання не з`явилися, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Так, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є приватною власністю відповідача на підставі договору дарування квартири №2105 від 27.03.2008.
Комунальним підприємством «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради, яке надає послуги з постачання теплової енергії, на відповідача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
09 серпня 2018 року КП «Жовтоводськтепломережа» з  ОСОБА_1 укладений індивідуальний договір про надання послуг з централізованого опалення №710035, за яким підприємство взяло на себе обов`язок надавати споживачу послуги з централізованого опалення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги у строки і на умовах цього договору. 
Згідно рішення №410/1 від 29.11.2000 року функції по збору платежів за послуги гарячого водопостачання та опалення від Жовтоводського виробничого житлово-експлуатаційного об`єднання перейшли безпосередньо виробнику цих послуг - КП «Жовтоводськтепломережа». 
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 
Згідно із ст. 68 Житлового кодексу Українинаймач зобов`язаний своєчасно, щомісячно, в строки встановлені Кабінетом Міністрів України вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. 
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати сплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» прямо зазначено, що одним з обов`язків саме споживача (а не постачальника) є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
Відповідно до п.п.5 п.45 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ від 21.08.2019 року №830, споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.
Частиною 4 ст. 319 ЦК України передбачено: власність зобов`язує. Тобто, власник не тільки володіє, користується та розпоряджається належним йому на праві приватної власності майном, але також несе витрати по його утриманню.
Згідно із ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами закону, а одностороння відмова від їх виконання не допускається.
З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг (постачання теплової енергії), якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) – вимагати сплату грошей за надані послуги.
Таким чином, за законом відповідач повинен своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату за фактично надані позивачем послуги з централізованого опалення за встановленими тарифами. 
Згідно частини першої статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня,наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином.
Загальновідомим є той факт, що встановлений на території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв з 12.03.2020 до 30.06.2023, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (530-ІХ від 17.03.2020), згідно якого, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», яка набрала чинності з 24.02.2022, визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.
Кабінет Міністрів України постановою № 1405 від 29 грудня 2023 р., яка набрала чинності 30.12.2023, вніс зміни в пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», виклавши його в новій редакції та таким чином скасувавши (з дати набрання чинності постановою № 1405) заборону (а не саму постанову № 206) у тому числі на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням. Такий мораторій зберігається лише на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих російською федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій.
Таким чином постанова № 206 від 05.03.2022 є чинною, але в редакції з урахуванням змін, внесених в тому числі постановою № 1405 від 29.12.2023, які набрали чинності 30.12.2023 року.
Тому підлягає стягненню з відповідача пеня за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги за період з 30.12.2023 року по 01.06.2025 року.
Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України).
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Правовідносини, які склалися між сторонами щодо надання та отримання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Беручи до уваги зазначене, правовідносини і зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13; постанова Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 369/88/17, провадження № 61-4924св18).
Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини другої статті 625 ЦК України та погоджується з наданим позивачем розрахунком інфляційних втрат і 3% річних за період з 01.04.2020 по 01.06.2025 з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», яка набрала чинності з 24.02.2022 та постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 р., яка набрала чинності 30.12.2023 року.
Контррозрахунок відповідачем до суду не подано.
Суд погоджується із вказаним розрахунком заборгованості та вважає, що даний розрахунок відповідає вимогам закону. 
У той же час, суд приймає доводи відповідача про застосування строків позовної давності за вимогами позивача.
Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 
Частиною другою і третьою статті 267 ЦК України визначено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).
Дії карантину спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» скасовані постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про скасуванняна всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 30.06.2023 року.
У п.12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Українив редакції Закону №540-1X перелічені всістатті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2022 року по справі № 679/1136/21.
01 липня 2023 року дію карантину скасовано.
24.02.2022 року в Україні введений воєнний стан Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, строк якого також неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.
У п. 19 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Українизазначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Позовна заява до суду подана 23.07.2025 року.
Таким чином, позивачем не пропущено позовну давність щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01 квітня 2020 року по 01 червня 2025 року.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суми боргу за період з 01 квітня 2020 року по 01 червня 2025 року, що становить41102,12 гривень, з яких: 34157,52 гривень – сума основного боргу; 5579,95 гривень – інфляційні нарахування, 1283,76 гривень – три відсотки річних та пеня – 80,89 гривень.
В силу статті 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 862,46 гривень (41102,12 х 3028,00 грн / 144305,60 грн).
Решту судового збору, в частині позовних вимог яких відмовлено, у розмірі 2165,54 гривень слід покласти на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 257, 267, 509, 526, 610, 614, 625 ЦК України та згідно ст.ст. 131, 141, 247, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради, код ЄДРПОУ 23645975, юридична адреса: вулиця Березнева, 42, місто Жовті Води, Дніпропетровська область, заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01 квітня 2020 року по 01 червня 2025 року в розмірі 41102 (сорок одна тисяча сто дві) гривні 12 копійок, з яких:
- сума основного боргу – 34157,52 гривень;
- інфляційні нарахування – 5579,95 гривень;
- три відсотки річних – 1283,76 гривень;
- пеня - 80,89 гривень.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради, код ЄДРПОУ 23645975, юридична адреса: вулиця Березнева, 42, місто Жовті Води, Дніпропетровська область, судові витрати, що складаються із суми сплаченого судового збору в розмірі 862 (вісімсот шістдесят дві) гривні 46 копійок.
Судовий збір у розмірі 2165 (дві тисячі сто шістдесят п`ять) гривень 54 копійки покласти на позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду 
Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА