Справа № 139/322/26 
Провадження № 2-др/139/2/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткове)

26 червня 2026 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.
з участю секретаря судових засідань Хонькович Л.І.,
розглянувши в селищі Муровані Курилівці у порядку спрощеного позовного провадження заяву представника позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю " ІННОВА-НОВА "- адвоката Андрущенко Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, 
у с т а н о в и в:
В провадженні Мурованокуриловецького районного суду перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІННОВА-НОВА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
22 червня 2026 року у справі ухвалено судове рішення, яким позов задоволено частково. Зокрема, цим судовим рішенням із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» стягнено заборгованість за Кредитним договором № 8206860525 від 19 травня 2025 року в розмірі 22449 гривень 50 копійок, а також судові витрати у вигляді частини сплаченого при зверненні до суду судового збору в розмірі 1841 гривню 84 копійки, а всього 24291 гривню 34 копійки.
У тексті позовної заяви було зазначено, що витрати позивача у цій справі складаються із витрат на сплату судового збору в сумі 2662 гривні 40 копійок та витрат на правову допомогу у розмірі 5 тисяч гривень. Також у позовній заяві було зазначено, що докази про витрати на правову допомогу мають бути подані разом із заявою про ухвалення додаткового судового рішення.
26 червня 2026 року від представника позивача адвоката Андрущенко М.В. через підсистему «Електронний суд» надійшла заява (а.с. 67-68) про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення із ОСОБА_1 понесених позивачем у справі судових витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позову в сумі 3459 гривень (69,18 відсотка від 5 тисяч гривень), а також відповідні докази про понесені судові витрати (а.с. 69-71, 72).
Заява про ухвалення додаткового рішення подана у строк, встановлений законом.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частина 3 цієї процесуальної норми встановлює, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує таке:
За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
У цій справі між ТОВ "ІННОВА-НОВА"та адвокатом Андрущенко Михайлом Валерійовичем 06 травня 2025 року було укладено Договір про надання правничої допомоги № 06-05/2025. Предметом цього Договору є зобов?язання виконавця надавати правову та консультаційну допомогу, а замовник зобов`язаний прийняти і оплатити такі послуги (п. 1.1. розділу І); до переліку Послуг за Договором, в т.ч., але не виключно, відноситься складання позовних заяв тощо (п. 1.2. розділу І); послуги за Договором надаються на підставі усної чи письмової заявки з боку Замовника (п. 2.1. розділу ІІ); За результатом надання послуг сторони складають акти приймання-передачі наданих послуг, в яких визначається перелік Послуг, їх деталізація (за необхідності) та вартість (п. 3.2. розділу ІІІ); Акт складається за результатами кожної конкретної послуги за Договором згідно погодженим до виконання заявкам Замовника. При цьому Сторони погоджують, що один Акт може містити в собі інформацію про одну або декілька погоджених до виконання заявок Замовника, із деталізацією Послуг та фактичних результатів (за необхідності) по кожній з них, за результатом чого Сторони погоджуються, що ціна Послуг, погоджена за заявками може змінюватись (збільшуватись або зменшуватись відповідним чином) (п. 3.3. розділу ІІІ). 
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до заявки № 3630809958 від 25 червня 2026 року (зворот а.с. 72), Адвокат взяв на себе зобов`язання зі складання правової документації процесуального характеру: позовної заяви; за необхідності: заяв, відповіді на відзив, клопотань, заперечень, тощо; супровід процесу розгляду справ в суді з питань, пов`язаних із правами та інтересами Замовника, заявивши, що така послуга вартуватиме 5 000 гривень. 
Адвокатом таку послугу надано, про що свідчить Акт приймання-передачі наданих послуг до Договору № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025 у справі № 139/322/26 (а.с. 72).
У цьому акті Сторони врахували, що позов було задоволено у розмірі 69,18%, а тому вартість послуг було пропорційно зменшено та оцінено в 3459 гривень.
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими у статтях 141, 142 ЦПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, оскільки цивільно-процесуальне законодавство встановлює критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Аналогічні висновки викладені Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Таким чином, під час вирішення питання визначення суми відшкодування витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з фінансового стану обох сторін, поведінкою сторін під час судового процесу тощо.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд вважає, що заявлені до відшкодування витрати повною мірою відповідають критеріям реальності, неминучості, розумності та пропорційності задоволених вимог.
З огляду на викладене, суд відповідно положень статті 141 ЦПК України дійшов висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3459 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 246, 270 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Заяву, подану представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» адвокатом Андрущенко М.В., про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, задовольнити.
Стягнути з із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, в сумі 3459 (три тисячі чотириста п`ятдесят дев`ять) гривень.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку додаткове рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА», юридична адреса: 04071, вул. Верхній Вал, буд. 10, поверх 2, офіс 5, м. Київ, код ЄДРПОУ 44127243.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 . 
Суддя: ______________