ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/5188/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

УСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Чернівецькій області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.
Позивач, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд стягнути із ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 11197,84 грн до відповідних бюджетів.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року (головуючий суддя – Кушнір В.О.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи.
У зв`язку зі звільненням судді з посади, на підставі розпорядження керівника апарату суду №7-Р від 16 березня 2026 року проведено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатом якого адміністративну справу №600/5188/25-а було передано для розгляду судді Лелюку О.П.
В обґрунтування позовних вимог Головне управління ДПС у Чернівецькій області зазначає, що за відповідачем рахується податковий борг, який виник у зв`язку з несплатою податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а також земельного податку. Позивачем було сформовано та направлено засобами поштового зв`язку на податкову адресу відповідача податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу, якими визначені суми податкових зобов`язань, однак такі не були сплачені у встановлений законом строк.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачем не надано жодних доказів, на підставі яких сформовано розрахунок боргу, оскільки до матеріалів позову не було долучено відповідних податкових повідомлень-рішень, несплата грошових зобов`язань по яких слугувала підставою виникнення податкового боргу. Просив суд відмовити в задоволенні позову.
У поданій до суду відповіді на відзив позивач вказав про безпідставність доводів відзиву, адже, на його думку, предметом спору у даній справі є стягнення податкового боргу, а не правомірність податкових повідомлень-рішень, якими нараховано податкові зобов`язання. При цьому, як стверджується у відповіді на відзив, відповідачем не було надано жодних доказів оскарження ним в адміністративному чи судовому порядку податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виник спірний податковий борг.
Правом подання заперечень відповідач не скористався.
Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Чернівецькій області як платник податків.
Як свідчить зміст наявних у справі матеріалів, Головним управлінням ДПС в Чернівецькій області ухвалювались відносно відповідача податкові повідомлення-рішення за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та із земельного податку: від 05 грудня 2023 за податковий період 2022 року, від 14 березня 2024 року за податковий період 2022 року, від 30 жовтня 2024 року за податковий період 2023 року, від 27 травня 2024 року за податковий період 2024 року.
Крім цього, 31 жовтня 2024 року Головним управлінням ДПС в Чернівецькій області винесено відносно ОСОБА_1 податкову вимогу №0008624-1308-2413.
Зазначені вище податкові повідомлення-рішення та податкова вимога були направлені контролюючим органом на адресу відповідача, однак такі не були вручені адресату із зазначенням причини невручення: «за закінченням терміну зберігання».
Згідно з оновленим розрахунком заборгованості, який додано Головним управлінням ДПС в Чернівецькій області до заяви про зменшення позовних вимог, за відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 11197,84 грн, який виник у зв`язку з несплатою податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та земельного податку.
Оскільки відповідач у добровільному порядку суму податкового боргу у розмірі 11197,84 грн не сплатив, Головне управління ДПС у Чернівецькій області звернулось до суду з цим позовом.
До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору.
У відповідності до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI.
Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Статтею 8 Податкового кодексу України визначено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Згідно з підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належить податок на майно.
Статтею 15 Податкового кодексу України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1 статті 38 Податкового кодексу України).
Згідно з підпунктом «е» пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.
Судом встановлено, що за відповідачем рахується податковий борг на суму 11197,84 грн, який виник який виник у зв`язку з несплатою податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та земельного податку.
Позивачем було направлено на податкову адресу відповідача податкову вимогу, а також податкові повідомлення-рішення, на підставі яких відповідачу нараховано податки, які не сплачено ним у встановлений законом строк.
Станом на день розгляду даної справи зазначені податкові повідомлення-рішення та податкова вимога не оскаржувались, доказів їх оскарження в судовому чи в адміністративному порядку відповідачем не надано.
Не подано до суду також і доказів добровільної сплати наявних у відповідача грошових зобов`язань.
Отже, зазначене податкове зобов`язання є узгодженим.
Суд зауважує, що питання правомірності нарахованої пені не можуть бути предметом дослідження у цій справі, предметом якої є стягнення податкового боргу, який виник у зв`язку з несплатою зобов`язань, нарахованих на підставі податкових повідомлень-рішень.
В межах даних спірних відносин підлягають доказуванню обставини щодо наявності або відсутності правових підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення узгодженого податкового зобов`язання (податкового боргу) в судовому порядку, у той час як питання правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, як і питання правильності визначення у них суми відповідного податкового зобов`язання не є предметом даного спору.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 лютого 2019 року справа №824/399/17-а (провадження №К/9901/53274/18), яку суд враховує відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Крім цього, як наголошено Верховним Судом у постанові від 09 січня 2024 року (справа №160/9696/22), оцінка податкового правопорушення має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження такого акту індивідуальної дії, зокрема податкового повідомлення-рішення.
У спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і самостійно визначеного платником податку, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.
Верховним Судом у названій вище постанові наголошено, що в межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, що визначені (нараховані) платнику податковим повідомленням - рішенням. Правомірність та правильність такого нарахування має здійснюватися судом також у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження податкових повідомлень-рішень, або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов.
Доводи відзиву, якими відповідач обґрунтовує безпідставність позовних вимог податкового органу, не спростовують обставин наявності у відповідача податкового боргу у розмірі 11197,84 грн. Зазначена сума грошового зобов`язання не сплачена відповідачем, що підтверджується наявними у справі матеріалами.
Суд повторно наголошує, що в даній справі вимогами заявленого контролюючим органом позову є саме стягнення податкового боргу, тобто предметом доказування є обставини, що свідчать про наявність чи відсутність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, у той час як питання правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги, як і питання правильності визначення у них суми відповідного податкового зобов`язання не є предметом даного спору.
Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Пунктом 3 частини першої статті 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Доказів, які б свідчили про погашення вказаної суми заборгованості на день розгляду справи відповідачем суду не подано.
Твердження відповідача, викладені у відзиві, не спростовують доводів позову.
Отже, оскільки відповідач не сплатив нараховане грошове зобов`язання у встановлений законом строк, то таке підлягає стягненню в судовому порядку.
Зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, а також виходячи з конституційного принципу обов`язковості сплати податків і зборів, суд вважає, що позовні вимоги Головного управління ДПС у Чернівецькій області є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.
Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 11197 (одинадцять тисяч сто дев`яносто сім) грн 84 коп. до відповідних бюджетів.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 21 травня 2026 року.

Повне найменування учасників справи: позивач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200-А, код ЄДРПОУ 44057187); відповідач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя О.П. Лелюк