ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 500/1985/26 пров. № А/857/23771/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого-судді Кузьмича С. М.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Тернопільській області на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року (ухвалену головуючим суддею Юзьків М.І. у м. Тернопіль) про повернення позовної заяви у справі № 500/1985/26 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Тернопільській області звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , у якій просило суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб в сумі 12035,25 грн.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2025 року повернуто позовну заяву.
Приймаючи оскаржену ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що станом на день звернення до суду із цим позовом 31 березня 2026 року у позивача ще діяло обмеження на подання позовної заяви, встановлене пунктом 8 частини четвертої статті 169 КАС України, оскільки спірний податковий борг виник на підставі податкових повідомлень-рішень, за якими не збіг визначений законом шестимісячний строк на їх оскарження.
Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до п. 95.2 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявнику) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.
Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу.
Верховний Суд в постановах від 21 серпня 2025 року у справі №120/14874/24 та від 30 жовтня 2025 року у справі №120/14997/24, аналізуючи зазначену норму, дійшов висновку, що фактично п. 8 ч. 4 ст. 169 КАС України встановлює процесуальне обмеження для суб`єкта владних повноважень: він не може подати до суду позов про стягнення боргу, який виник на підставі відповідного рішення суб`єкта владних повноважень раніше, ніж сплине строк на судове оскарження такого рішення, що визначений ч. 2 ст. 122 КАС України.
Відповідно до ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч. 1).
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 липня 2025 року у справі №500/2276/24 погодилася із правильністю усталеної практики судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду щодо строків оскарження рішень податкового органу, а саме:
1) якщо платник податків не оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку - строк звернення до суду становить 6 місяців (ч. 2 ст. 122 КАС України);
2) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке не стосується нарахування грошових зобов`язань (наприклад, відмова у реєстрації податкових накладних; присвоєння ризикового статусу тощо), - строк звернення до суду становить 3 місяці (ч. 4 ст. 122 КАС України);
3) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке передбачає нарахування грошових зобов`язань (наприклад, податкове повідомлення-рішення), - строк звернення до суду становить 1 місяць (п. 56.19 ст. 56 ПК України).
Питання щодо застосування судами п. 8 ч. 4 ст. 169 КАС України вже неодноразово було предметом розгляду Верховним Судом.
Згідно з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 19 червня 2020 року у справі №520/12807/19, від 12 травня 2022 року у справі №420/9673/20, позов з вимогою про стягнення коштів, яка ґрунтується на підставі рішення контролюючого органу, може бути ним поданий до суду не раніше закінчення строку, встановленого для судового оскарження такого рішення.
Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом також в постановах від 21 серпня 2025 року у справі №120/14874/24 та від 30 жовтня 2025 року у справі №120/14997/24.
Суд першої інстанції встановив, що станом на день звернення до суду з даним позовом у позивача ще діяло обмеження на подання позовної заяви, встановлене п. 8 ч. 4 ст. 169 КАС України щодо податкового боргу, оскільки він виник на підставі податкових повідомлень-рішень, за якими не збіг визначений законом шестимісячний строк на їх оскарження.
Зокрема судом першої інстанції встановлено, що в позовній заяві суб`єкт владних повноважень зазначає, що позовні вимоги про стягнення податкового боргу у цій справі ґрунтуються на підставі податкового повідомлення-рішення № 27098/2409/3780408095 від 23 грудня 2025, винесеного на підставі акта перевірки № 22123/2409/3780408095 від 27 листопада 2025, яким встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з єдиному податку з фізичних осіб, відповідно зобов`язано сплатити штраф у сумі 12 035,25 грн.
Відповідно, зважаючи на дату винесення податкового повідомлення-рішення від 23 грудня 2025 № 27098/2409/3780408095, суддя зауважує, що станом на день звернення до суду із цим позовом у суб`єкта владних повноважень право на пред`явлення визначених законом позовних вимог ще не виникло, оскільки не збіг визначений законом шестимісячний строк на їх оскарження.
Доводів на спростування зазначених обставин позивачем у апеляційній скарзі не наведено.
Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки у цій справі позов про стягнення податкового боргу у розмірі 12 035,25 грн поданий до суду до закінчення шестимісячного строку, визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України, у суб`єкта владних повноважень право на пред`явлення визначених законом позовних вимог в цій частині ще не виникло, а тому були наявні підстав для повернення позовної заяви у відповідній частині.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 22 січня 2026 року у справі №420/21660/25.
Підсумовуючи наведене в сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви в частині стягнення податкового боргу у розмірі 12 035,25 грн.
Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 250, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року про повернення позовної заяви у справі № 500/1985/26 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення. Порядок, строки та підстави подання касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула