Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Харків 
16 червня 2026 року справа №520/8811/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Лариси Мар`єнко, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:
1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2019 роки;
2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2016-2019 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 року у справі № 520/6192/22;
3) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016-2019 роки;
4) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2016 - 2019 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 року у справі № 520/6192/22;
5) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні за 13 років;
6) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні за 13 років з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 року у справі №520/6192/22.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №520/6192/22 відповідачем 24.03.2026 виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 та щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 06.11.2019 у загальній сумі 147336,81 грн. Проте відповідач при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2019 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016-2019 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 13 років не врахував індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюються зазначені виплати, у зв`язку з чим зазначені виплати здійснені у неповному обсязі, чим порушено права позивача.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.
Копія ухвали про відкриття провадження у справі надсилалась судом до електронного кабінету відповідача в ЄСІТС "Електронний суд" та отримана ним 17.04.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 20.04.2026. 
В установлений судом строк, відповідач правом надіслати відзив на позовну заяву не скористався, заяву про визнання позову суду також не надсилав.
Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Оцінивши повідомлені позивачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Позивач - ОСОБА_1 , в період з 06.11.2006 по 06.11.2019 року проходив військову службу у складі Військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого 20.11.2006 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.11.2019 №502-ОС, старшого прапорщика ОСОБА_2 , інспектора прикордонної служби 1 категорії -начальника 1 мобільної групи 1 відділення інспекторів прикордонної служби 2 прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ), звільненого з військової служби в запас наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.10.2019 №480-ОС за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", виключено зі списків особового складу частини з 06.11.2019.
В позовній заяві позивач зазначив, що в період проходження військової служби позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2016-2019 роки та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2016-2019 роки у розмірі місячного грошового забезпечення. При звільненні з військової служби позивачу на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2019 №502-ОС виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні за 13 календарних років, виходячи з місячного грошового забезпечення.
Крім того, при звільненні з військової служби позивачу не було виплачено індексацію грошового забезпечення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №520/6192/22, яке набрало законної сили 15.07.2025, частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 66220,35 гривень з урахуванням раніше виплачених сум, а також нарахувати та виплатити щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення позивачу, виходячи з її розміру 4443,55 грн за період з 01.03.2018 по 06.11.2019 в загальній сумі 88871 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання вказаного рішення суду 24.03.2026 відповідачем виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року та щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення у розмірі 4443,55 грн в місяць за період з 01.03.2018 по 06.11.2019 у загальній сумі 147336,81 грн, що підтверджується банківською випискою, наявною в матеріалах справи.
Після виплати індексації позивачу стало відомо, що відповідач при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2019 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016-2019 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 13 років не враховував індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення, з якого обчислені зазначені виплати, у зв`язку з чим вказані одноразові виплати здійснено позивачу у неповному обсязі.
Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язана із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.
Нормативно-правовим актом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ).
Згідно з частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина друга статті 9 Закону №2011-ХІІ).
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону №2011-ХІІ).
Частиною 1 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ визначено, що військовослужбовцям один раз на рік виплачується грошова допомога на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Відповідно до частини 3 статті 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям виплачуються, зокрема, грошова допомога на оздоровлення в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України, а також матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Частиною 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Отже, виходячи з наведеного, обрахунок грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби здійснюється виходячи з місячного грошового забезпечення військовослужбовця.
Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-ІІІ (далі - Закон №2017-ІІІ) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина 2 статті 19 Закону №2017-ІІІ).
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон №1282-ХІІ).
Відповідно до положень статті 1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Тобто, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання купівельної спроможності їх грошових доходів.
Індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою частиною сум грошового забезпечення.
Закон №2011-ХІІ імперативно визначає види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, проте не врегульовує питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби. За таких обставин при вирішенні цього питання підлягають субсидіарному застосуванню положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи, зокрема Закону №2017-ІІІ, Закону №1282-ХІІ та "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, остання має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, що забезпечує дотримання прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі №638/9697/17, а також у висновках, викладених Верховним Судом у постановах від 21.12.2021 у справі №820/3423/18, від 29.04.2020 у справі №240/10130/19, від 19.03.2020 у справі №820/5286/17, від 26.02.2021 у справі №620/3346/19, предметом розгляду яких було включення індексації до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обрахунок та визначення розміру грошової допомоги на оздоровлення та одноразової грошової допомоги при звільненні.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За правилами частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №520/6192/22, яке набрало законної сили, встановлено право ОСОБА_1 на перерахунок грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 06.11.2019 в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення. На виконання вказаного рішення суду 24.03.2026 відповідачем виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення у загальній сумі 147336,81 грн.
Водночас докази врахування зазначених сум індексації, донарахованих та виплачених на виконання рішення суду у справі №520/6192/22, до грошового забезпечення при обчисленні грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2019 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016-2019 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 13 років, відповідачем суду не надані.
Отже, відповідач мав включити індексацію грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при розрахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2019 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016-2019 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 13 років.
З огляду на викладене, неврахування відповідачем індексації грошового забезпечення при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби призвело до виплати позивачу знецінених сум грошового забезпечення, є протиправним, тому такі виплати підлягають перерахунку.
При цьому суд зазначає, що предметом розгляду цієї справи є право позивача на включення до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обрахунок та виплата вищевказаних одноразових виплат, індексації грошового забезпечення, виплата якої здійснена на виконання судового рішення, а не нарахування та виплата індексації на такі виплати.
Стосовно строку звернення до суду з даним позовом суд зазначає наступне.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 26 червня 2019 року у справі №820/4748/17, від 22 травня 2020 року у справі №808/3200/17, від 21 березня 2025 року, поняття "грошове забезпечення", "одноразова грошова допомога при звільненні" та "заробітна плата", які використано у чинному законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому даний спір охоплюється застосованим у частині 2 статті 233 Кодексу законів про працю України визначенням "законодавство про оплату праці"; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та грошова допомога на оздоровлення вважаються одноразовими додатковими видами грошового забезпечення військовослужбовців і входять до його складу, а отже звернення до суду з адміністративним позовом у цій справі не обмежується будь-яким процесуальним строком.
Дані висновки узгоджуються з висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішенні від 15.10.2013 №8-рп/2013 та №9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 233 КЗпП України, згідно з якими звернення позивача до суду у спорах щодо ненарахування та виплати грошового забезпечення у вигляді матеріальної допомоги на оздоровлення при щорічних відпустках, яка належить до державних мінімальних гарантій, не обмежується будь-яким строком.
З огляду на викладене, позивач має право звертатися до суду з позовними вимогами щодо виплати грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Приписами частини 1 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають так як позивач звільнений від його сплати на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".
Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 247, 250, 255, 295, 297 Кодексом адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2019 роки.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошову допомогу на оздоровлення за 2016-2019 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 року у справі №520/619/22, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016-2019 роки.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2016-2019 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 року у справі №520/6192/22, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні за 13 років.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) одноразову грошову допомогу при звільненні за 13 років з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 року у справі № 520/6192/22, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території м. Харків та Харківської області, повний текст рішення складено 16 червня 2026 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО