ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"05" травня 2026 р. Справа № 902/500/25(145/857/25)  

Господарський суд Вінницької області у складі
головуючого судді Лабунської Т.І.
за участю: секретаря судового засідання - Марчук А.П.
за відсутності представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ", площа Арсенальна, буд. 1Б, м. Київ, 01010, код - 39861924 
до: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 
про стягнення 19 197,00 грн
у межах справи № 902/500/25
за заявою:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код - НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 )
про неплатоспроможність 
В С Т А Н О В И В : 

У провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/500/25 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність.
Ухвалою суду від 30.04.2025 року відкрито провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 . Введено процедуру розпорядження майном боржника. Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Каратуна Є.Є.
04.12.2025 до Господарського суду Вінницької області від Літинського районного суду Вінницької області за підсудністю надійшла справа № 145/857/25 за позовом ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" до ОСОБА_1 про стягнення 19 197,00 грн. заборгованості за договором надання коштів у кредит № 8486683 від 23.12.2024.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/500/25(145/857/25) від 04.12.2025, вказану справу передано на розгляд судді Міліціанову Р.В.
Ухвалою суду від 08.12.2025 (суддя Міліціанов Р.В.) відкрито провадження у справі №902/500/25(145/857/25). Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання у справі призначено на 13 січня 2026.
Разом з тим, Указом Президента України № 944/2025 від 13.12.2025, який оприлюднено 15.12.2025, суддю Господарського суду Вінницької області Міліціанова Р.В. призначено на посаду судді Західного апеляційного господарського суду.
Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 18.12.2025, здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 902/500/25(145/857/25), за результатами якого справу розподілено судді Лабунській Т.І.
Ухвалою суду від 26.12.2025 справу № 902/500/25(145/857/25) прийнято до свого провадження суддею Лабунською Т.І., розгляд справи по суті призначено на 24.02.2026.
Ухвалою суду від 24.02.2026 розгляд справи по суті відкладено на 08.04.2026.
В судовому засіданні 08.04.2026 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та ухвалено в протокольній формі відкласти ухвалення та проголошення судового рішення по справі № 902/500/25(145/857/25) на 21.04.2026 о 15:00 год.
Ухвалою суду від 08.04.2026 повідомлено ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" про відкладення ухвалення та проголошення судового рішення по справі на 21.04.2026 о 15:00 год.
На визначену дату для ухвалення та проголошення судового рішення представники сторін не з`явилися.
Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що стверджується довідками про доставку електронного листа.
Згідно із ч.1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд зауважує, що у позовній заяві позивачем зазначено, що у випадку неявки у судове засідання розгляд справи проводити без участі позивача та його представників.
Суд враховує, що неявка сторін чи їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи.
Стислий виклад процесуальних позицій сторін.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.12.2024 року між ТОВ « 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (надалі - Позикодавець) та ОСОБА_1 (надалі - Відповідач, Позичальник, Клієнт) укладено Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8486683 (надалі - Договір позики), шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано одноразовим ідентифікатором 826306.
За цим Договором позики Позикодавець перерахував Позичальнику у власність грошові кошти в сумі 11 850,00 грн, на погоджених умовами Договору строк, з метою придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю лату (Проценти) від Суми Позики та Комісію за надання позики.
Відповідно до Довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінексперс» № КД- Ю0028824/ТНПП від 14.05.2025 про прийняття до виконання платіжної інструкції, ТОВ « 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало відповідачу у власність грошові кошти (позику) в сумі 11 850,00 грн., перерахувавши кошти на банківський рахунок відповідача ОСОБА_1 шляхом перерахування на картковий рахунок котрий надано Позичальником та міститься в реквізитах договору, а саме: № НОМЕР_2 , номер платежу: 9cl6c45d-ada5-4733-80bf-f6de35dlb45d; від 23.12.2024.
Відповідно до п. 2.2.2. Договору позики сторони визначили, що строк позики 30 календарних днів, а відповідач зобов`язаний повернути позику та сплатити проценти та комісію у розмірі:
- 0,01 % процентна ставка (фіксована)/день з другого дня користування;
- 11,71 % Комісія від Суми Позики;
- 5,00 % Проценти за понадстрокове користування (за день);
- 5 % пеню %/день;
- 0,40% денна процентна ставка/день, %;
Внаслідок неналежного виконання зобов`язань зі сторони ОСОБА_1 з повернення кредитних коштів та сплати відсотків утворилась заборгованість.
Тому, з метою захисту свої прав ТОВ « 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» звернулося з позовом до суду з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 19 197,00 грн., яка складається з: 
- 11 850,00 грн. - заборгованості за тілом кредитом;
- 34,37 грн. - проценти;
- 5 925,00 грн. - проценти за понадстрокове користування;
- 1387,64 грн. - комісія;
У відзиві на позов зазначено наступне.
Позивачем не доведено факт укладення та підписання з ОСОБА_1 кредитного договору та не підтверджено належними доказами існування заборгованості.
Не надано доказів того, що наявні в матеріалах справи копії вищезазначених документів створювалися у порядку, визначеному Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" та що вони підписувалися електронним підписом одноразовим ідентифікатором уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа.
Наявні в матеріалах справи копії Кредитного договору, Таблиці та Паспорту не можуть вважатись електронними документами (копією електронного документа), оскільки не відповідають вимогам ст. 5, 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", та не є належними доказами укладення Кредитного договору між відповідачем та позивачем. 
Проценти нараховано поза межами строку кредитування.
Нарахування Позивачем комісії у розмірі 1387,64 грн. за Кредитним договором у розмірі 1 213, 20 грн. є незаконним та необґрунтованим.
Боржником не було отримано ніяких документів при укладенні кредитного договору.
У відповіді на відзив позивач підтримує позовні вимоги, зазначаючи що 23.12.2024 між ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 8486683 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Позивач вважає, що укладення Договору про надання кредиту здійснювалось з урахуванням вимог ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", якою передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Сторонами було досягнуто всіх істотних умов договору та підписання відбулось за допомогою одноразового ідентифікатора, який Відповідач отримав на електронну пошту/номер телефону. А твердження Відповідача про не укладення договору позики є безпідставними та мають на меті уникнення від цивільно-правової відповідальності.
Відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, адже суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.
Підтвердженням переказу коштів є копія договору та інформація про переказ коштів, яку надало ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ФІНЕКСПРЕС», а надана інформація відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджує факт отримання відповідачем суми коштів у позику.
Позивач стверджує, що підвищені проценти, сплачувані позичальником згідно з договором за користування кредитними коштами понад установлений у договорі строк за своєю правовою природою є забезпеченням виконання позичальником узятих на себе зобов`язань за кредитним договором та є відмінними від неустойки (штрафу).
Так укладаючи договір позики № 8486683 пунктом 2.2 сторони погодили: Процентна ставка/день 0.01% (фіксована); Неустойка - 5.00 %/день.
Враховуючи вищевикладені пояснення, позивач вважає, що твердження Відповідача, про те, що нарахований борг не відповідає законності, адже сторони погодили дані умови про нарахування процентів за понадстрокове користування чужими грошима - Договором позики № 8486683.
Що стосується комісій, позивач зазначив, що крім основного договору № 8486683 долучений Паспорт Кредитного Договору у якому також зазначалася Інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, у якій попередньо прорахована сума комісії за надання кредиту - 11.71 % від суми кредиту 1387.64 грн., тому Відповідач з ним ознайомився до укладення договору, відповідно мав можливість відмовитися від запропонованих послуг.
У запереченні на відповідь на відзив відповідачем зазначено, що у кредитора відсутні підстави для стягнення з боржника штрафних санкцій у зв`язку з тим, що з урахуванням введеного воєнного стану 24.02.2022 нарахування штрафних санкцій в порядку, визначеному ст. 625 ЦК України, є безпідставним. 
Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує,
23.12.2024 року між ТОВ « 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (надалі - Позикодавець) та ОСОБА_1. (надалі - Позичальник) укладено Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8486683 (надалі - Договір кредиту), шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно п.2.1. Договору, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі - Кредит), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк кредиту»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку кредиту, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (Проценти) від Суми кредиту та Комісію за надання кредиту
Відповідно до п.2.2. Договору, сторони встановили наступні Параметри та умови Кредиту: сума кредиту 11 850,00 грн.; строк кредитування/строк договору 30 днів; процентна ставка/день 0,01% (фіксована); комісія за надання кредиту 11,71% від суми наданого Кредиту, що у гривневому еквіваленті складає 1387,64 грн.; дата надання кредиту - 23.12.2024; дата повернення кредтиу (останній день) - 21.01.2025%; денна процентна ставка - 0,40% в день; проценти за понадстрокове користування Позикою (Пеня) за день, Сторонами відповідно до умов п.2.2.4. Договору становить 5,0% в день; пеня - 5,00 % в день; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 316,36% ; орієнтовна загальна вартість кредиту - 13 272,00 грн.
Відповідно до п. 2.3. Договору Параметри, порядок і графік повернення кредиту, сплати процентів та комісії за надання кредиту визначено в додатку № 1 до цього Договору.
Відповідно до п. 2.5. Договору проценти за цим Договором нараховуються щоденно, починаючи з другого дня користування кредитом до дати повернення, на залишок кредиту, виходячи із строку фактичного користування кредитом та до повного погашення заборгованості за договором.
Згідно п.4.4. Договору Позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою Системи BankID НБУ.
Згідно п.п.5.1., 5.2. перед укладанням (підписанням) Договору, Позичальник ознайомлюється з Паспортом споживчого кредиту та Офертою, що містить в тому числі проект Договору, Політикою конфіденційності, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит, іншою інформацією про Кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі на Сайті Кредитодавця: інформацію, передбаченою Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист персональних даних». 
Паспорт споживчого кредиту надається Позичальнику до укладення Договору за спеціальною формою, що встановлена Законом України «Про споживче кредитування» у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію» та містить всю необхідну інформацію, для прийняття Позичальником обґрунтованого рішення щодо укладення Договору. Позичальник не обмежений в часі для ознайомлення з інформацією, зазначеною у Паспорті споживчого кредиту. Паспорт споживчого кредиту підписується Позичальником відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» із використанням Одноразового ідентифікатора.
Відповідно п.п. 5.5., 5.6. договір укладається Сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням ІКС, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у Сторін Договору виникають цивільні права та обов`язки.
Договір укладається відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (Акцепт) пропозиції (Оферти) укласти Договір в електронній формі та його підписання Сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином Договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі.
Відповідно до п. 6.1. Договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2. Договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок), виходячи із строку фактичного користування кредитом, за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з другого дня користування кредитом (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за договором.
Відповідно до п. 6.2. Договору за надання кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту на підлягає сплаті позичальником в останній день користування кредитом відповідно до п. 2.2. Договору. Розмір комісії, яка нараховується за надання кредиту визначений п.п. 2.2.4 п. 2.2. Договору. Розмір комісії за надання кредиту, яка підлягає сплаті позичальником, включає в себе адміністративні та операційні витрати, які несе кредитодавець під час розгляду Заявки та надання кредиту. Комісія за надання кредиту підлягає сплаті виключно у випадку задоволення такої Заявки та укладення Договору. Послуга для позичальника полягає в аналізі Заявки та наданні пропозицій з укладення кредитного договору, а також в швидкому прийнятті рішення щодо надання кредиту.
Відповідно до п. 10.5 Договору у разі порушення строків повернення кредиту позичальником:
10.5.1. Якщо сума Кредиту, що надається Позичальнику за Договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення Договору, користування Кредитом понад встановлений Договором строк нараховуються Проценти за понадстрокове користування Кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п. 2.2. Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. 
10.5.2. Якщо сума Кредиту, що надається Позичальнику за Договором, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення Договору, за користування Кредитом (його частиною) понад встановлений Договором строк, у випадку невиконання Позичальником умов Договору, Кредитодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2.2. Договору з першого дня понадстрокового користування Кредитом (його частиною) за кожен день такого користування, з урахуванням обмежень, визначених Законом України «Про споживче кредитування» Неустойка нараховується з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства
Відповідно до п.11.1. укладаючи Договір Позичальник засвідчує наступне:
Позичальник ознайомився на Сайті Кредитодавця з повною інформацією щодо Кредитодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно правовими актами Національного банку України (п.11.1.1.).
Пунктом 11.1.2. засвідчено, що Позичальник до моменту підписання Договору вивчив умови Договору та Правила надання коштів та банківських металів у кредит, що розміщені на веб-сайті https://clickcredit.ua/informaciya (надалі - Правила), а його зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. Позичальник підтверджує, що Договір уклався ним без нав`язування, відповідає його вільному вибору, намірам та інтересам, а інформація, надана Кредитодавцем є зрозумілою та достатньою для прийняття усвідомленого рішення.
Позичальник ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/informaciya з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ « 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (ТМ СlikСkcredit) (п.11.1.3).
Договір підписано зі сторони Позичальника одноразовим ідентифікатором 826306, про що зазначено на титульній сторінці договору.
Паспорт споживчого кредиту зі сторони Позичальника одноразовим ідентифікатором 826306, у якому визначено істотні умови договору про споживчий кредит.
Відповідно до довідки КД-000028824/ТНПП від 14.05.2025 ТОВ "ФК Фінекспрес", яке має статус фінансової установи, підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (код за ЄДРПОУ 39861924) відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між компанією та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та завершення наступної платіжної операції: 1) дата 23.12.2024; 2) номер платежу 9cl6c45d-ada5-4733-80bf-f6de35dlb45d; 3) сума 11 850,00 грн; 4) отримувач - ОСОБА_1 - ЕПЗ номер НОМЕР_3 8.
Визначаючись щодо правової оцінки спірних правовідносин, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з положеннями статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З матеріалів справи слідує, що 23.12.2024 між ТОВ " 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 укладено Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8486683
Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4)в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".
Примірник договору, укладеного у вигляді електронного документа, та додатків до нього (за наявності) вважається отриманим клієнтом, якщо договір за домовленістю особи, яка надає фінансові послуги, і клієнта або за вибором клієнта направлений на електронну адресу клієнта чи направлений йому в інший спосіб, що дає змогу встановити дату відправлення. Договір, укладений у вигляді електронного документа, та додатки до нього (за наявності) повинні містити відомості про клієнта, у тому числі зазначені ним контактні дані. Положення цього абзацу не застосовується до договорів, зазначених у пункті 4 цієї частини.
У разі якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом. Усі редакції публічної частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії.
У ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію").
Ст. 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
За приписами ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Абзац другий частини другої ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Таким чином, договори кредиту між відповідачем та ТОВ « 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» є укладеними, а ОСОБА_1 , підписавши їх електронним підписом одноразовим ідентифікатором, погодилась всі викладені в них умови.
Суд звертає увагу, що усі долучені ТОВ « 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» документи подані через ЄСІТС та скріплені електронним цифровим підписом.
Підписаний сторонами договір, паспорти споживчого кредиту містять прізвище та ініціали боржника, відомості його особисту електронну адресу та номер мобільного телефону, накладення одноразових ідентифікаторів. 
Ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
ТОВ « 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» в повному обсязі виконано взяті на себе зобов`язання та перераховано боржнику 11 850,00 грн. кредитних коштів.
Обставини отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується платіжними документами, сформованими ТОВ ФК "Фінекспрес", яке має статус фінансової установи, реквізити банківських карток відповідають відомостям, які самостійно узгоджено ОСОБА_1 шляхом підписання договору.
Послуга проміжного характеру в інформаційній сфері - послуга з передачі та/або зберігання інформації та присвоєння мережевих ідентифікаторів (п. 13 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію").
Згідно ч. 2 ст. 6 Закону, постачальниками послуг проміжного характеру в інформаційній сфері є постачальники електронних комунікаційних послуг, оператори послуг платіжної інфраструктури, реєстратори (адміністратори), що присвоюють мережеві ідентифікатори, та інші суб`єкти, що забезпечують передачу та зберігання інформації з використанням інформаційно-комунікаційних систем.
Відповідно до ст. 9 Закону України "Про електронну комерцію", сторони електронного правочину можуть користуватися послугами постачальників послуг проміжного характеру в інформаційній сфері.
Права та обов`язки постачальника послуг проміжного характеру в інформаційній сфері визначаються договором про надання таких послуг, Цивільним та Господарським кодексами України, положеннями цього Закону та законодавством у сферах електронних комунікацій та радіочастотного спектра.
Постачальник послуг проміжного характеру в інформаційній сфері не є стороною електронного правочину.
Отже, законом передбачено можливість використання послуг третіх осіб з метою забезпечення можливості здійснення діяльності (в тому числі платежів) у сфері електронної комерції.
Крім того, в матеріалах справи міститься довідка АТ "Універсал Банк" № БТ/Е-2672 від 27.01.2026 з інформацією про наявність відкритого карткового рахунку на ім`я ОСОБА_1 та номер телефону, на який надсилалася інформація про підтвердження здійснення операцій за платіжною карткою за період з 23.12.2024 по 26.12.2024.
Згідно виписки про рух грошових коштів по рахунку відкритому до платіжної картки № НОМЕР_4 за вказаний період, на рахунок ОСОБА_1 було зараховано 23.12.2024 кошти в сумі 11 850,00 грн.
Укладений сторонами договір, містять усі істотні умови, зокрема в частині порядку отримання кредитних коштів, строку кредитування, ставок процентів, розміру відповідальності.
Паспорт споживчого кредиту, з огляду на підписання ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором підтверджує ознайомлення зі змістом умов отримання кредитних коштів та надання власних реквізитів і персональних даних.
Реквізити банківської картки, на яку перераховано кошти відповідає змісту підписаного відповідачем договору.
Відповідачем не спростовано факт отримання кредиту на належну йому банківську картку; не доведено протиправного використання власної електронної адреси та мобільного телефону з метою укладення кредитного договору.
Враховуючи долучені до матеріалів справи документи у сукупності, суд зазначає про обґрунтованість та правомірність заявлених вимог ТОВ « 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»  в частині стягнення суми основного боргу в сумі 11 850,00 грн.
Щодо вимог про стягнення процентів в сумі 34,37 грн. за період з 23.12.2024 по 21.01.2025, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору сума кредиту становить 11 850,00 грн.; строк кредитування/строк договору - 30 днів; процентна ставка - 0,01%; дата повернення кредиту - 21.01.2025.
Згідно розрахунку заборгованості за Договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8486683 від 23.12.2024, відсотки нараховані по 21.01.2025, тобто в межах строку дії кредитного договору.
Таким чином суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність заявлених вимог ТОВ « 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» в частині стягнення процентів в сумі 34,37 грн.
Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача тіла кредиту та відсотків заборгованості за Договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8486683 від 24.12.2024 підлягають задоволенню.
Щодо стягнення суми заборгованості за комісією в сумі 1 387,64 грн.
Згідно п. 1.12 договору комісія за надання кредиту - грошові кошти, які згідно умов договору позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю за надання та користування кредитом в якості однієї зі складових загальних витрат за споживчим кредитом
Відповідно до п.2.2.4 договору комісія за надання кредиту 11,71 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1 387,64 грн.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України "Про споживче кредитування", який набрав чинності 10 червня 2017 року.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Аналізуючи умови кредитного договору № 8486683 від 23.12.2024, суд приходить висновку про правомірність дій позивача щодо нарахування відповідачу заборгованості у вигляді комісії за надання кредиту, оскільки укладеним між сторонами кредитним договором, зокрема п. 2.2.4, передбачено нарахування комісії за надання кредиту у розмірі 11,71 % від суми кредиту, та включено суму нарахувань до загальних витрат за споживчим кредитом
Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, який в подальшому підтримувався Верховним Судом, зокрема, в постанові від 24 травня 2024 року в справі № 461/2735/23 (провадження № 61-16948св23).
Отже, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1,ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Договір був підписаний сторонами, ними не оскаржувався, а отже є обов`язковим до виконання. Так, комісія за надання кредиту в розмірі 1 387,64 грн визначена одноразово в момент видачі кредиту.
Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 1 387,64 грн, а також подальша вимога стягнення нарахованої комісії позивачем з відповідача, суд вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.
Щодо стягнення суми заборгованості за процентами за понадстрокове користування.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено до стягнення 5 925,00 грн за процентами нарахованими за понадстрокове нарахування за період з 22.01.2025 по 31.01.2025. 
Заявлена сума заборгованості нарахована відповідно до п.п. 10.5-10.5.1 за умовами якого у разі порушення строків повернення кредиту позичальником, якщо сума кредиту, що надається Позичальнику за Договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення Договору, користування Кредитом понад встановлений Договором строк нараховуються Проценти за понадстрокове користування Кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п. 2.2. Договору (5 % день) за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства.
Разомз тим, згідно договору строк договору - 30 днів, дата повернення кредиту (останній день) 21.01.2025.
Таким чином, строк кредитування сплив 21.01.2025.
Позивачем не надано доказів звернення позичальника за продовженням строку користування кредитом у будь-який спосіб, чи то визначений Договором, чи законом.
Тому, у позикодавця виникло право нарахування процентів за Договором тільки у межах строку його дії - до 21.01.2025.
Таких же висновків дійшов Верховний Суд у правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 у справі № 444/9519/12, де зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У постанові від 05 квітня 2023, справа №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Судом встановлено, що умова договору, якою позивач обґрунтовує свої вимоги зі сплати процентів за понадстрокове користування кредитом, розташована в окремому розділі 10 договору, який регулює відповідальність сторін, що свідчить про узгодженість сторонами певного розміру відсотків як міри відповідальності за неповернення кредиту після закінчення строку кредитування.
Отже, при здійсненні правової оцінки умов договору (п.п. 10.5-10.5.1), суд дійшов висновку, що домовленість сторін за цим договір охоплювала нарахування процентів на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України і умови договору визначають розміру таких процентів та їх сплату саме, як відповідальність позичальника після спливу визначеного договором строку кредитування.
Разом із цим суд звертає увагу на те, що відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», доповнено п. 18, у якому вказано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань.
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)
За таких обставин, суд приходить до висновку, що встановлена у п. 10.5.1 кредитного договору можливість нарахування відсотків в розмірі 5% в день за понадстрокове користування кредитом є мірою відповідальності після закінчення строку надання кредиту та застосовується у випадку прострочення позичальника, а відтак в силу закону відповідач звільнений від сплати таких платежів, які у випадку нарахування підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за понадстрокове користування кредитом розмірі 5 925,00 грн за кредитним договором.
Згідно з положеннями ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стандарт доказування "вірогідності доказів" на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.
Ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У відповідності до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів, наведених учасниками судового процесу в обґрунтування власних правових позицій.
Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в загальній сумі 13 272,01 грн, з них: 11 850,00 грн - заборгованість за тілом кредитом; 34,37 грн - заборгованість за процентами, 1387,64 грн. - заборгованість за комісією, з наведених вище мотивів.
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухвалені рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно зі ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).
Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлену правову позицію, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги укладений між Адвокатським об"єднанням "ПРАВОВИЙ КУРС" та ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" № 0924-1 від 02.09.2024.
Відповідно до п. 1.1 зазначеного Договору Об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правничої допомоги у відповідності з умовами цього договору, а клієнт зобов`язується прийняти надану йому правничу допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов цього договору.
Відповідно до п. 4.1 Договору за надання правничої допомоги у відповідності до положень даного Договору Клієнт оплачує Об"єднанню винагороду у нижченаведеному розмірі: підготовка та направлення/подача однієї позовної заяви складає 7100 грн.
Відповідно до акту приймання-передачі справи на надання правової допомоги від 02.09.2024 АО «Правовий курс» зобов`язалось надавати правову допомогу ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у справі відносно ОСОБА_1 .
Підписаним між сторонами актом приймання-передачі наданої правової допомоги № 5 від 02.06.2025 за Договором № 0924-1 про надання правничої допомоги від 02.09.2024, сторони підтвердили факт надання правничої допомоги, а саме АО «Правовий курс» було здійснено складання проекту позовної заяви та представництво в суді першої інстанції, вартістю 7100 грн. у справі відносно ОСОБА_1 .
Відповідно до платіжної інструкції № е52746 від 03.06.2025 позивач перерахував АО «Правовий курс» 7100 грн. відповідно до Договору №0924-1 про надання правової допомоги від 02.09.2024.
Окрім того, матеріали справи містять копію довіреності № 107 від 24.09.2025 на представництво інтересів ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" адвокатом Стеценком М.В. та свідоцтво серії ЧН № 000438 від 17.08.2018 про право на зайняття адвокатською діяльністю.
За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.3.ч. 4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог (69,14%), суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі 4 908,94 грн (7 100,00 х 69,14/100) пропорційно задоволених позовних вимог.
Крім того, відповідно до положень ст. 129 ГПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 2 093,56 грн. (3 028,00 х 69,14/100).
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 2, 3, 11, 12, 13, 18, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 196, 210, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 255, 256, 326, 327 ГПК України -

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" (площа Арсенальна, буд. 1Б, м. Київ, 01010, код - 39861924) заборгованість в сумі 13 272,01 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 2 093,56 грн., 4 908,94 грн витрат на професійну правничу допомогу.
3. В решті позовних вимог відмовити.
4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
5. Згідно з приписами ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
6. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
7. Копію рішення надіслати сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС та на електронні адреси: ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕРУХОМИХ КРЕДИТІВ" - support@clickcredit.com.ua; m.stetsenko@legallection.com; ОСОБА_1 -  ІНФОРМАЦІЯ_2 ;  ІНФОРМАЦІЯ_3 ; арбітражному керуючому Каратуну Є.Є. -  ІНФОРМАЦІЯ_4 

Повне рішення складено 14 травня 2026 р.

Суддя Лабунська Т.І.  

віддрук. прим.:
1 - до справи