КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

апеляційне провадження №22-ц/824/8039/2026
справа №361/2509/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.,
суддів Желепи О.В., Соколової В.В.,
за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 , ОСОБА_2 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2025 року, ухвалене під головуванням судді Петришин Н.М., дата складення повного рішення не зазначена,
у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держави-агресора Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:
1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.
У березні 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
В обґрунтування позову вказують, що перебувають у зареєстрованому шлюбі із 28 жовтня 1992 року та є уродженцями м. Бахмут Донецької області.
На праві приватної власності ОСОБА_2 належали:
-  частина житлового будинку по АДРЕСА_1 ;
- будівля по АДРЕСА_2 ; 
- земельна ділянка площею 0,1000 га за цією ж адресою;
- житловий будинок по АДРЕСА_3 .
На праві приватної власності ОСОБА_1 належали:
-  частина житлового будинку по АДРЕСА_1 
- закінчений будівництвом об`єкт по АДРЕСА_4 .
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан. Листом ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року військову агресію РФ проти України визнано форс-мажорною обставиною. Міжнародний суд ООН 16 березня 2022 року постановив негайно зупинити військові дії РФ на території України, однак РФ відмовилася виконувати вказане рішення.
Факт збройної агресії РФ та окупації частини території України підтверджується також Законом України "Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів", постановами Кабінету Міністрів України №426 від 09 квітня 2022 року та №187 від 03 березня 2022 року.
Зазначають, що внаслідок збройної агресії РФ належне позивачам нерухоме майно в м. Бахмут було повністю знищене, що підтверджується фотографіями зруйнованого міста.
Згідно частини 6 статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок тимчасової окупації, покладається на РФ як на державу-окупанта.
Вказують, що факт збройної агресії РФ не потребує доказування, що підтверджено правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду та ВССУ (справи №210/4458/15-ц, №287/167/18-ц, №761/9437/15-ц). Протиправність дій РФ як складової збройної агресії є загальновідомим фактом, закріпленим на законодавчому рівні. Між діями РФ та знищенням майна позивачів існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Вина заподіювача шкоди презюмується, а обов`язок доведення її відсутності покладається на відповідача. 
Розмір майнової шкоди визначено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 травня 2023 року №600 та наказу Мінрозвитку громад, територій та інфраструктури України від 23 квітня 2024 року№351, виходячи з показника вартості 1 кв. м індивідуального житла та регіонального коефіцієнта для Донецької області.
Майнова шкода ОСОБА_1 становить:
-  частина житлового будинку по АДРЕСА_1 - 1 052 680,96 грн;
- об`єкт по АДРЕСА_2 - 8 173 000 грн.
Майнова шкода ОСОБА_2 становить:
-  частина житлового будинку по АДРЕСА_1 - 1 052 680,96 грн;
- житловий будинок по АДРЕСА_3 - 1 715 429,80 грн
- будівля по АДРЕСА_2 - 841 873,20 грн.
Крім того, внаслідок руйнування житла втрачено меблі, побутову техніку, комп`ютерну техніку, будівельні матеріали та інше рухоме майно орієнтовною вартістю 800 000 грн.
Збройна агресія Російської Федерації спричинила також істотні моральні страждання. Позивачі були вимушені залишити рідне місто, втратили житло, звичне середовище існування, соціальні зв`язки та почуття безпеки.
Вимушене переселення, проживання під постійною загрозою ракетних та дронових атак, погіршення стану здоров`я, необхідність тривалого лікування та реабілітації, зокрема у зв`язку з паралічем лівої частини тіла ОСОБА_1 , спричинили тривалий психологічний біль, душевні страждання та суттєве погіршення якості життя.
Розмір моральнї шкоди, завданої ОСОБА_2 , оцінюється у 33 145 040 гривень (еквівалент 800 000 дол. США), розмір моральної шкоди завданої ОСОБА_1 - 41 431 300 грн (еквівалент 1 000 000 дол. США).
Мотивуючи наведеним, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просять:
- стягнути з держави Російська Федерація на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі вартості знищеного нерухомого майна, а саме: житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_2 , житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 у розмірі 5 462 663, 00 грн, що еквівалентно 132 588, 00 дол. США;
- стягнути з держави Російська Федерація на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі вартості знищеного нерухомого майна, а саме закінченого будівництвом житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 у розмірі 296 733, 61 дол. США, що еквівалентно 4 467 740, 00 грн;
- стягнути з держави Російська Федерація на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000 000 дол. США, що еквівалентно 41 431 300, 00 грн;
- стягнути з держави Російська Федерація на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 33 145 040, 00 грн, що еквівалентно 800 000, 00 дол США.
2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто із держави Російська Федерація на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі вартості знищеного нерухомого майна, а саме житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_2 , житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 у розмірі 5 462 663,00 гривень.
Стягнуто із держави Російська Федерація на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі вартості знищеного нерухомого майна, а саме закінченого будівництвом житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 у розмірі 4 467 740,00 гривень.
Стягнуто із держави Російська Федерація на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 гривень.
Стягнуто із держави Російська Федерація на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 500 000,00 гривень.
Стягнуто із Держави Російська Федерація на користь держави судовий збір у 15 140 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Задовольнивши позов частково, суд першої інстанції зробив висновок про доведеність факту заподіяння позивачам майнової та моральної шкоди внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, проте не погодився з обсягом заявлених до стягнення сум.
Суд встановив, що належне позивачам нерухоме майно знаходилося на території м. Бахмут Донецької області та було втрачено внаслідок бойових дій і тимчасової окупації, а тому на відповідача покладається обов`язок відшкодувати завдану шкоду.
При визначенні розміру матеріальної шкоди суд врахував надані позивачами докази права власності на нерухоме майно та погодився з розрахунком вартості об`єктів нерухомості, здійсненим відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 600 та наказу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України № 351.
Водночас суд відмовив у стягненні шкоди в доларовому еквіваленті, оскільки відповідно до вимог статей 192 та 524 ЦК України грошові зобов`язання на території України підлягають виконанню у національній валюті - гривні.
Суд визнав необґрунтованими доводи позивачів щодо необхідності перерахунку вартості майна залежно від зміни курсу долара США після проведення оцінки. На думку суду, визначена оцінювачем вартість об`єкта є фіксованою на дату проведення оцінки та не може автоматично коригуватися через коливання валютного курсу. Тому відшкодуванню підлягає саме вартість майна у гривнях, встановлена відповідними доказами.
Стягнувши моральну шкоду, суд погодився, що внаслідок військової агресії позивачі зазнали значних душевних страждань, були вимушені залишити місце проживання, втратили житло, звичне соціальне середовище та можливість вести нормальний спосіб життя. Суд також врахував погіршення стану здоров`я позивачів, необхідність лікування та реабілітації, а також істотне погіршення їхнього матеріального становища.
Разом із тим, суд визнав заявлені позивачами розміри моральної шкоди недоведеними та такими, що не відповідають засадам розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи характер правопорушення, обсяг страждань та практику визначення компенсації моральної шкоди, суд визначив відшкодування у розмірі 1 000 000 грн на користь ОСОБА_1 та 500 000 грн на користь ОСОБА_2 .
3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з ухваленим рішенням в частині стягнення моральної шкоди, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу.
Уважають, що рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2025 року в частині стягнення моральної шкоди ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Вказують, що суд першої інстанції належним чином встановив обставини щодо належного позивачам майна та обґрунтовано вирішив питання відшкодування матеріальної шкоди. Разом з тим. при визначенні розміру моральної шкоди суд не врахував у повному обсязі характер та обсяг моральних страждань позивачів, а також наслідки збройної агресії російської федерації для їхнього життя.
Вказують, що унаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації та окупації міста Бахмут позивачі були змушені залишити місце постійного проживання, втратили належне їм майно, налагоджений спосіб життя, можливість вести підприємницьку діяльність, отримувати дохід, підтримувати звичні соціальні зв`язки та проживати у власному домі. Вимушено переселилися до м. Бровари та несуть значні витрати на оренду житла, комунальні послуги та лікування.
ОСОБА_2 зазнала тривалих моральних страждань у зв`язку із перебуванням під постійними обстрілами, вимушеним залишенням рідного міста, втратою житла та необхідністю здійснювати постійний догляд за чоловіком, здоров`я якого суттєво погіршилося. Навіть після евакуації вона продовжує відчувати психологічний дискомфорт та страх через постійні повітряні тривоги й вибухи, які нагадують пережиті події в Бахмуті.
ОСОБА_1 також зазнав значних моральних страждань, пов`язаних із втратою житла, звичного середовища існування, вимушеним переселенням та істотним погіршенням стану здоров`я. Матеріалами справи підтверджується, що він проходить постійну реабілітацію у зв`язку з паралічем лівої частини тіла.
Відповідно до частини 3 статті 82 ЦПК України факт збройної агресії російської федерації проти України є загальновідомою обставиною, яка не потребує доказування. Протиправність дій відповідача є очевидною та підтверджується численними нормативними актами України й міжнародного права. Вчинення актів збройної агресії не є реалізацією суверенних прав держави, а становить грубе порушення міжнародно-правових зобов`язань щодо поваги до суверенітету та територіальної цілісності України.
Зазначають, що суд першої інстанції фактично визнав наявність моральної шкоди та причинного зв`язку між діями відповідача і стражданнями позивачів, однак без належного мотивування визначив розмір відшкодування у сумі 500 000 грн для ОСОБА_2 та 1 000 000 грн для ОСОБА_1 , що є неспівмірним характеру та тривалості завданих страждань, втраті житла, звичного способу життя, вимушеному переселенню та погіршенню стану здоров`я позивачів.
Уважають, що судом неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного визначення розміру моральної шкоди, не надано належної оцінки поданим доказам та фактичним наслідкам збройної агресії для позивачів.
Мотивуючи наведеним, просять рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2025 року в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з держави російська федерація на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 000 доларів США, що еквівалентно 41 431 300 грн. Стягнути з держави російська федерація на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 33 145 040 грн, що є еквівалентом 800 000 доларів США.
4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.
Відзиву на апеляційну скаргу на адресу Київського апеляційного суду не надходило.
5. Позиція учасників справи.
В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та їх представник - адвокат Парсентьєв О.М. підтримали подану апеляційну скаргу, просили суд її задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.
6. Позиція суду апеляційної інстанції.
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області оскаржується лише в частині стягнення моральної шкоди, відтак в іншій частині колегією суддів не переглядається.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачів та їх представника - адвоката Парсєнтьєва О.М., розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
7. Фактичні обставини справи, установлені судом.
Відповідно до даних довідки від 24 липня 2023 року року №3250-5002874564/28064 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 (том 1 а.с. 21).
З даних паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 убачається, що останній є уродженцем м. Артемівськ Донецької області (том 1 а.с. 14-16).
Відповідно довідки від 24.07.2023 року №3250-5002874555/28065 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 (том 1 а.с. 22).
З даних паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , убачається, що остання є уроджениця м. Артемівськ Донецької області (том 1 а.с. 17-20).
З матеріалів справи убачається, що позивачам на праві власності належало нерухоме майно у м. Артемівськ (м. Бахмут) Донецької області, зокрема: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , будівля за адресою: АДРЕСА_2 , земельна ділянка площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_2 , житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 .
Матеріали справи містять медичний висновок Південно-Будайського клінічного центру Університетської навчальної лікарні ім. Сент Імре, із даних якого убачається, що ОСОБА_3 поступив до лікарні 30 листопада 2022 року та виписаний 21 грудня 2022 року, встановлено наступні діагнози: інший інфаркт мозку, закупорка та стеноз базилярної артерії, закупорка та стеноз хребтової артерії, гіпертонічна хвороба (первинна), генералізований і неуточнений атеросклероз, інсулінонезалежний цукровий діабет з неуточненими ускладненнями, ентероколіт (том 1 а.с. 105-111 зворот).
8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.
Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з частинами 2, 3, 4 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Крім того, у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні "трансформують" шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування "обчислює" шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).
При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що внаслідок збройної агресії російської федерації проти України позивачам завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, пов`язаних із втратою належного їм нерухомого майна, вимушеним залишенням місця постійного проживання, зміною звичного способу життя, втратою відчуття безпеки та необхідністю адаптації до нових життєвих умов.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для відшкодування позивачам моральної шкоди, оскільки встановлені у справі обставини свідчать про те, що позивачі зазнали істотних немайнових втрат, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із протиправними діями держави-агресора.
Відповідно до положень статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю іншої особи, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності встановлених законом підстав.
Визначення розміру моральної шкоди є виключною компетенцією суду, який з урахуванням конкретних обставин справи повинен оцінити характер та обсяг страждань потерпілої особи, наслідки правопорушення, тривалість негативних переживань, а також вимоги розумності та справедливості.
Колегія суддів враховує, що збройна агресія російської федерації проти України є надзвичайною за своїм масштабом обставиною, яка призвела до численних порушень прав цивільного населення, у тому числі права власності та права на мирне володіння майном.
Разом з тим, сам по собі факт наявності тяжких наслідків для потерпілої особи не звільняє суд від обов`язку визначити розмір компенсації моральної шкоди з дотриманням принципів пропорційності та індивідуалізації.
З матеріалів справи убачається, що позивачі є уродженцями м. Бахмут Донецької області, яке стало зоною активних бойових дій. Вони були змушені залишити місце свого проживання та переміститися до іншого регіону України, що безумовно спричинило для них значні психологічні переживання.
Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано врахував стан здоров`я ОСОБА_1 , зокрема наслідки перенесеного захворювання, необхідність проходження лікування та реабілітації, що додатково вплинуло на його психоемоційний стан та якість життя.
Водночас колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди є явно заниженим та не відповідає наслідкам завданої шкоди.
Так, заявлені позивачами до стягнення суми моральної шкоди у розмірі 1 000 000 доларів США на користь ОСОБА_1 та 800 000 доларів США на користь ОСОБА_2 не містять належного обґрунтування саме такого розміру компенсації та не підтверджені доказами, які б дозволяли зробити висновок про необхідність визначення моральної шкоди саме у зазначених сумах.
Факт тяжкості наслідків збройної агресії, хоча і свідчить про наявність моральних страждань, однак не є безумовною підставою для задоволення позову у заявленому розмірі.
При визначенні розміру компенсації суд першої інстанції врахував характер порушеного права, тривалість моральних переживань, вимушене переміщення позивачів, втрату житла та майна, погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 , а також інші обставини, які мають істотне значення.
Визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди у сумі 1 000 000,00 грн на користь ОСОБА_1 та 500 000,00 грн на користь ОСОБА_2 відповідає характеру встановлених порушень, обсягу доведених страждань та критеріям розумності, виваженості й справедливості.
Доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку судом першої інстанції обставин справи фактично зводяться до незгоди із визначеним розміром компенсації, однак не містять посилань на обставини, які б свідчили про неправильне застосування судом норм матеріального права або неповне з`ясування обставин справи.
За таких обставин, колегія суддів уважає, що оскаржуване рішення ухвалене із дотриманням норм матеріального та процесуального права, врахуванням усіх обставин, що мають значення для справи, тому апеляційну скаргу слід відхили, а рішення в оскарженій частині залишити без змін.
Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення ? без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення. 

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2025 року в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 30 червня 2026 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова