ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 300/687/25 пров. № А/857/26051/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Шавеля Р.М.,
суддів Бруновської Н.В. та Глазька С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.05.2025р. в адміністративній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл. до Акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» про стягнення заборгованості по невідшкодованих витратах на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (суддя суду І інстанції: Скільський І.І.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 20.05.2025р. м.Івано-Франківськ; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

31.01.2025р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач Головне управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Івано-Франківській обл. звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив стягнути з відповідача Акціонерного товариства /АТ/ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» на його користь заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в розмірі 65609 грн. 63 коп. за січень 2025 року (а.с.1-4).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників страви (у письмовому провадженні) (а.с.23-24).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.05.2025р. заявлений позов задоволено; стягнуто з АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» на користь ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за січень 2025 року в загальному розмірі 65609 грн. 63 коп. (а.с.27-30).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод», який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.33-36).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідач станом на час подання позову не отримав повідомлення позивача про необхідність відшкодування спірних витрат по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за січень 2025 року. У матеріалах справи відсутні докази надсилання відповідачу вимоги чи листа, на підставі якого відповідач зобов`язаний був відшкодувати витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, а тому звернення до суду є передчасним.
Також судом не враховано відсутність підтвердження фактичного понесення спірних витрат, які позивач вимагає відшкодувати. Також пенсіонери, яким виплачено пенсії та яких позивач вказує як працівників АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод», не є такими працівниками, пільговий стаж такими пенсіонерами здобуто на інших підприємствах. Покриття витрат повинно відбуватись пропорційного заробленого пенсіонерами пільгового стажу. 
Відповідач стверджує, що у спірному випадку відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п.п.«в», «д» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», повинно відбуватися за рахунок інших суб`єктів господарювання, де здобуто частину пільгового стажу, а також за рахунок коштів Державного бюджету України, а не АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод». 

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, відповідач АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» перебуває на обліку в Івано-Франківській обл. та відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є платником збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2004р. – платником страхових внесків згідно ст.15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набув чинності з 01.01.2004р.

Заявлений позов стосується стягнення з відповідача суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених за Списком № 1, відповідно до п.п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.п.2-8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за січень 2025 року.
Зокрема, за даними обліку позивача за АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» обліковується заборгованість у сумі 65609 грн. 63 коп. з відшкодування фактичних витрат ПФ на виплату та доставку пільгових пенсій за січень 2025 року, призначених за Списком № 1, відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п.п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , що вийшли на пенсію на пільгових умовах та до виходу на пенсію працювали у відповідача.
На виконання вимог п.6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затв. постановою правління ПФ України № 21-1 від 19.12.2003р., позивач скерував на адресу АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій (а.с.5-16).
Відповідач добровільно не відшкодував суму витрат, зазначену у вищевказаних розрахунках, що змусило позивача звернутися до суду.
Відповідно до відомостей позивача станом на час розгляду справи судом першої інстанції заборгованість відповідача по невідшкодованих фактичних витратах на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за спірний період по вказаних пенсіонерах, складала 65609 грн. 63 коп.
Наведена заборгованість стверджується Розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій (а.с.5-16).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції доказів сплати заборгованості по фактичних витратах на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п п.п. «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.п.2-8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідач не представив.

Згідно із п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку: підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком; за рахунок коштів Державного бюджету України пенсії, призначені особам відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (стосовно осіб, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пунктів 2-8 частини другої статті 114 цього Закону (стосовно осіб, які працювали у сільськогосподарських товаровиробників, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та частини третьої статті 114 цього Закону.
У разі недостатності зазначених коштів фінансування суми, якої не вистачає для повного покриття витрат на виплату та доставку таких пенсій, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (п.2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Статтею 2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що об`єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Процедуру відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначає Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затв. постановою правління ПФ України № 21-1 від 19.12.2003р.
Підпунктом 6.1. п.6 цієї Інструкції передбачено, що для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів б-з статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно із пп.6.2 п.6 вказаної Інструкції витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах. Якщо пенсія на пільгових умовах призначена із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених статтями 13, 14 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», або із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених частинами другою і третьою статті 114 Закону, які дали право на цю пільгову пенсію, то відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій здійснюється тими підприємствами, на яких цей стаж було вироблено.
Відповідно до пп.6.4 п.6 зазначеної Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Підпунктом 6.7 п.6 згаданої Інструкції передбачено обов`язок підприємства щомісяця до 25-го числа вносити до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Таким чином, відповідач зобов`язаний здійснювати відшкодування витрат ПФ України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах його працівникам до досягнення ними пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», підставою для відшкодування вказаних сум є розрахунок цих витрат.

Під час судового розгляду з`ясовано, що сума в розмірі 65609 грн. 63 коп. з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за січень 2025 року, позивачем заявлена до стягнення згідно розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених за Списком № 1, відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та згідно з пп. «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.п.2-8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які направлялись позивачем відповідачу.
На підставі вказаних розрахунків у відповідача виник обов`язок відшкодувати пенсійному органу витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, здійснених у січні 2025 року.
Відповідачем у передбачені законодавством строки не здійснено відшкодування сум понесених позивачем витрат.
Зобов`язання відповідача за фактичними витратами на виплату та доставку пільгових пенсій у вказаній сумі підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених за Списком № 1, відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та згідно з пп.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.п.2-8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У частині доводів апеляційної скарги апеляційний суд враховує, що відповідні розрахунки фактичних витратна виплату та доставку пенсії за Списком № 1 та Списком № 2 за січень 2025 року (місяць, у яких відбулися зміни у розмірі сум відшкодування зазначених витрат), які підлягають відшкодуванню, скеровані пенсійним органом на адресу державної реєстрації місцезнаходження відповідача АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» через засоби поштового зв`язку, що підтверджується списком згрупованих відправлень № 3 від 23.01.2025р. та службовим чеком АТ «Укрпошта» (а.с.5, 6). Згідно вказаних розрахунків відповідач зобов`язаний відшкодовувати позивачу витрати на виплату та доставку пільгових пенсій.

Водночас, відповідач не оскаржував розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, а також не оспорював факти призначення спірних пенсій, а тому зазначені розрахунки вважаються узгодженими.
Згідно досліджених розрахунків загальна сума фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій працівникам, які підлягають до стягнення з відповідача за січень 2025 року, становить 65609 грн. 63 коп.
Під час судового розгляду справи відповідачем не представлено будь-яких переконливих доказів щодо неправомірності чи/та неправильності нарахування спірної суми заборгованості розмірі 65609 грн. 63 коп., також останнім не спростовано правильності нарахування розміру боргу.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
При цьому, до основних завдань, які стоїть перед органами ПФ України, відноситься забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплата пенсій.
Одним із джерел наповнення бюджету ПФ України є надходження від відшкодування фактичних витрат ПФ України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Добросовісне виконання суб`єктами господарювання свого обов`язку відповідно до закону брати участь у соціальному захисті громадян України є проявом соціальної відповідальності бізнесу, який враховує інтереси суспільства та бере на себе певну частину відповідальності за соціальний захист осіб, які його потребують.
Згідно зі ст.23 Закону № 1058-IV спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Пенсійного фонду та в судовому порядку. 
Оскільки відшкодування пільгових пенсій є обов`язковим платежем до бюджету, органи ПФ України мають право на звернення до суду із відповідними позовами для його примусового стягнення.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що відповідач як платник збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівнику якої призначено пільгову пенсію, зобов`язаний сплатити пенсійному органу збір у визначеному відсотковому розмірі сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій його працівнику, тобто, відшкодувати відповідачу фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 65609 грн. 63 коп.

Колегія суддів відхиляє решта доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають; представлені позивачем докази є належними і допустимими, а відтак останні враховуються під час вирішення наведеного спору.

Із урахуванням наведеного, заявлений позов є підставним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод».

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Окрім цього, ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2025р. в частині зупинення дії рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.05.2025р. в адміністративній справі № 300/687/25 належить визнати такою, що втратила чинність (а.с.59-61).

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.05.2025р. в адміністративній справі № 300/687/25 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.
Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Акціонерне товариство «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод».

Визнати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2025р. в частині зупинення дії рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.05.2025р. в адміністративній справі № 300/687/25 такою, що втратила чинність.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	С. М. Глазько  	
Дата складання повного судового рішення: 26.06.2026р.