308/8707/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2026           м. Ужгород
Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К., за участі особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 , прокурора – Деяк О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст.172-6 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:
З протоколу №707 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 08.06.2026 року вбачається, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду спеціаліста (фінансові питання та діловодство) Посольства України в Малайзії Міністерства закордонних справ України, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб?єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення вимог абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», 14.04.2024 припинивши діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, 14.02.2025 р 09:41 несвоєчасно, без поважних причин подала декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у власному персональному електронному кабінеті, вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.
Дії гр.  ОСОБА_1 , кваліфіковані посадовою особою Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
В судовому засіданні прокурор протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно гр. ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП підтримав у повному обсязі, зазначив, що протокол складений підставно з дотриманням вимог КУпАП , просив притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Зазначив, що адміністративне правопорушення вчинено 14.02.2025 року, а відтак на даний час не минув строк притягнення  ОСОБА_1 , до відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 , свою вину у вчиненому визнала. Вказала, що через власну необережність не подала вчасно декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні). Окрім того, вона щорічну декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подала в строк до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності. Подала до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі, згідно якого зазначила, що згідно з частиною 4 статті 38 КУПАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов?язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Зазначила, що з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення було складено уповноваженою особою Національної поліції України ОСОБА_2 08.06.2026 року.
Оскільки декларація повинна була бути подана нею з 00:00 годин 15.04.2024 по 23:59 годин 14.05.2024, діяння, яке вважається адміністративним правопорушенням, було вчинено о 00:00 годині 15.05.2024 року. Таким чином, передбачений ст. 38 КУПАП дворічний строк з дня вчинення правопорушення сплив, що унеможливлює притягнення її до адміністративної відповідальності.
Вважає, що на момент розгляду справи в суді закінчилися строки накладення адміністративного стягнення. На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 4 ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 просила суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо неї у зв?язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності; Закриваючи провадження у справі, не встановлювати її вину у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки це питання не вирішується при закритті справи за нереабілітуючими обставинами.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У відповідності до положення ст. 9 КУпАП — адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна)дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ч. 1 ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до п.10 ст. 1 ЗУ “ Про запобігання корупції” - правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. 
Згідно ч.1 ст.172-6 КУпАП, відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до примітки до ст. 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Крім того норма ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є бланкетною нормою, і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно керуватися спеціальними Законами.
Суть правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке настає за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, полягає в порушенні вимог фінансового контролю, зазначених у ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», а саме у зобов`язанні суб`єкта декларування який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, що визначається Національним агентством. 
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ст. 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, потоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Згідно зі ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Відповідно до підпункту «в» пункту 1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» (№1700-VII),суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.
Вищезазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду спеціаліста (фінансові питання та діловодство) Посольства України в Малайзії Міністерства закордонних справ України та будучи державним службовцем 7 -го рангу , є суб`єктом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Відповідно до наказу державного секретаря Міністерства закордонних справ Заяць А. №549-ос від 29.03.2017 року «Про призначення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 призначено з 17 квітня 2017 року на посаду спеціаліста (фінансові питання та діловодство) Посольства України в Малайзії на час довготермінового відрядження.
Відповідно до наказу державного секретаря Міністерства закордонних справ Баньков О. №751-ос від 27.04.2023 року «Про надання відпустки та звільнення ОСОБА_1 » звільнено ОСОБА_1 , спеціаліста (фінансові питання та діловодство) Посольства України в Малайзії із займаної посади 14 квітня 2024 року у зв`язку із закінченням довготермінового відрядження. Контракт у системі органів дипломатичної служби від 30.03.2017 №11, укладений між МЗС та ОСОБА_1 вважати таким, що припиняє дію 14 квітня 2024 року.
Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_1 , ознайомлена з вимогами законодавства та нормативно-правових актів, що регламентують проходження дипломатичної служби, а також з попередженням про обмеження, встановлені законодавством України, пов`язані із прийняттям на державну службу та її проходженням, зокрема із нормами Закону України «Про запобігання корупції», що підтверджується даними листа ознайомлення від 03.11.2017 року.
Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_1 , ознайомлена із нормами ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (№ 1700-VII), що підтверджується даними розписки від 26.04.2023 року про встановлену ЗУ «Про запобігання корупції» необхідність подання декларацій осіб, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, з якою ОСОБА_1 , ознайомлена.
Таким чином, ОСОБА_1 є суб`єктом, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (№ 1700-VII).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання корупції» (№1700-VII) Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Процедуру заповнення та подання декларації, передбаченою ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено Порядком заповнення та подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування № 252/23 від 08.11.2023.
Відповідно до п. 1 Розділу І Порядку, декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування шляхом заповнення відповідної електронної форми після автентифікації у персональному електронному кабінеті. Декларація подається незалежно від того, перебуває суб`єкт декларування в Україні чи за її межами. Паперова копія декларації до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) не подається.
З послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 , вбачається, що 14.02.2025 року о 09 год. 41 хв. 29 сек. ОСОБА_1 подала декларацію, якій в реєстрі присвоєно ідентифікатор 4ebcc29c-c974-4ffc-a99a-552721a63dd0.
Таким чином, ОСОБА_1 , зобов`язана була подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями до 00:00 год. 15.05.2024 року.
Під час розгляду справи, суду не надано доказів поважності причин неможливості подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування до НАЗК у встановлений законом строк.
Таким, чином в період з 14.04.2024 р. до 15.05.2024 р. ОСОБА_1 , усвідомлюючи обов`язок подання щорічної декларації (після звільнення) мала можливість у зазначений період подати декларацію, але подала її успішно лише 14.02.2025 р., тобто несвоєчасно без поважних причин.
Відповідно до примітки до ст. 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Крім того норма ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є бланкетною нормою, і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно керуватися спеціальними Законами.
Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони або обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до п. 6 «Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій», затвердженого рішенням НАЗК від 06 вересня 2016 року №19, у випадку встановлення факту неподання чи несвоєчасного подання декларацій суб`єктами декларування відповідно до вимог Закону відповідальний підрозділ (особа) органу, в якому працюють (працювали) суб`єкти декларування, повідомляє про це Національне агенство упродовж трьох робочих днів з дня виявлення такого факту. Повідомлення Національного агенства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (додаток 1) надсилається засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення).
Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.
Суб`єктивна сторона правопорушень, пов`язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставиться до їх настання чи свідомо допускає їх настання (непрямий умисел).
Відповідно до протоколу №707 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 08.06.2026 року  ОСОБА_1 , обіймаючи посаду спеціаліста (фінансові питання та діловодство) Посольства України в Малайзії Міністерства закордонних справ України, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб?єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення вимог абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», 14.04.2024 припинивши діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, 14.02.2025 р 09:41 несвоєчасно, без поважних причин подала декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у власному персональному електронному кабінеті.
Крім цього, на підтвердження вчиненого адміністративного правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення долучені повідомлення про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування Міністерства закордонних справ від 02/09/2024 №110/15-628/1-118539, наказ №549-ос від 29.03.2017 року «Про призначення ОСОБА_1 » на посаду спеціаліста (фінансові питання та діловодство) Посольства України в Малайзії на час довготермінового відрядження, наказ №751-ос від 27.04.2023 року «Про надання відпустки та звільнення ОСОБА_1 »,  послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 .
Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Разом з цим, згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 51, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення (ч. 4 ст. 38 КУпАП).
Отже за змістом наведеної норми особливістю розглядуваного правопорушення є те, що початок перебігу строку для накладення адміністративного стягнення розпочинається з дня його виявлення, а можливість застосування адміністративного стягнення обмежується двохрічним строком, який рахується від дня вчинення правопорушення.
Отже, днем вчинення правовопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6КУпАП, слід вважати наступний день після закінчення строку до якого необхідно було подати декларацію.
Отже, якщо обов`язок  ОСОБА_1 подати декларацію, особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями до 23:59 год. 14.05.2024, датою вчинення нею правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, є 15.05.2024 р.
Що стосується дати виявлення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, то нею слід вважати, день виявлення уповноваженим органом несвоєчасного подання декларації.
Судом встановлено, що Міністерством закордонних справ від 02/09/2024 за №110/15-628/1-118539 було надіслано до Національного агентства з питань запобігання корупції повідомлення Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яке було отримано Ніональним агентством з питань запобігання корупції 19.09.2024 року, згідно штампу.
Отже, днем виявлення правовопорушення інкримінуємого  ОСОБА_1 передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, слід вважати 19.09.2024 р.
Як вбачається із протоколу №707 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 08.06.2026 року, датою вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, зазначено – 14.02.2025, а фактичним моментом його виявлення вчиненого адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, - дата складання адміністративного протоколу, тобто 08.06.2026 року.
В обгрунтування зазначеної уповноваженою особою Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України дати виявлення правопорушення – 08.06.2026, посилається на те, що початком обчислення строку виявлення адміністративного правопорушення є момент, коли особою, що має право складати протоколи зібрано, проаналізовано зібрані фактичні дані, зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення та оформлено такий висновок у вигляді протоколу.
Разом з тим, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення №707 від 08.06.2026 та долучених до нього документів, 02.09.2024 уповноваженою особою Міністерства закордонних справ повідомлено Національне агенство з питань з питань запобігання корупції про факт неподання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування при звільненні. Даний лист отриманий Національним агенством з питань з питань запобігання корупції – 19.09.2024.
Отже, починаючи з зазначеної дати уповноважений орган мав об`єктивну можливість зібрати відповідні докази та скласти протокол про вчинення адміністративного правопорушення і саме з цієї дати, на думку суду, слід рахувати початок строку для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.
При цьому, суд зазначає, що сам протокол про адміністративне правопорушення є документом, який фіксує факт, час та місце вчинення правопорушення. Однак, не можна ототожнювати дату складання протоколу та дату виявлення правопорушення, оскільки виявлення і фіксування правопорушення є різними юридичними фактами.
Крім того, слід зазначити, що норми КУпАП не містять визначення поняття «день виявлення адміністративного правопорушення», не встановлюють критеріїв чи ознак, за якими має визначатися цей момент. Питання про віднесення конкретної дати або події до моменту виявлення правопорушення вирішується з урахуванням фактичних обставин справи та змісту дій уповноважених осіб, проте не може ґрунтуватися на довільному тлумаченні чи роз`ясненнях органів виконавчої влади, оскільки такі роз`яснення у формі листів мають виключно інформаційно-довідковий характер і не можуть вважатися джерелом права чи підставою для обмеження прав, свобод або притягнення особи до юридичної відповідальності. Такі документи не є нормативно-правовими актами у розумінні законодавства України, не встановлюють загальнообов`язкових правил поведінки, а тому не можуть визнаватися належними і допустимими доказами при встановленні юридичних обставин під час застосування судом норм процесуального права, зокрема щодо визначення моменту виявлення адміністративного правопорушення, оскільки не мають правового значення для тлумачення чи конкретизації положень КУпАП.
Отже, дата складення протоколу про адміністративне правопорушення не є тотожною строку виявлення цього правопорушення, передбаченому ст. 38 КУпАП, оскільки в контексті положень ст. 256 КУпАП, складення протоколу є фактичним закінченням етапу здійснення перевірки, проте не виявленням ознак адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, подальше збирання уповноваженою особою відділу Національного агенства з питань запобігання корупції доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 , як суб`єктом декларування, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та їх оцінка не змінює тієї обставини, що про вказане правопорушення спеціально уповноваженому суб`єкту у сфері протидії корупції стало відомо не пізніше 19.09.2024, а тому саме цю дату слід вважати датою його виявлення.
Таким чином, на час розгляду судом справи відносно  ОСОБА_1 за ст. 1 ст. 172-6 КУпАП, закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП.
Щодо твердження  ОСОБА_1  про те, що суд не може встановлювати вини особи, закриваючи справу в зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, суд розцінює критично, враховуючи наступне.
Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення.
Статтями 245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.
При цьому суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.
Пунктом 7 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Правовий аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАПможливе лише у випадку встановлення судом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні такого правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі №910/18319/16, від 16 квітня 2019 року у справі №927/623/18.
Отже, аналіз положень ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАПсвідчить про те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення.
При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, вказаних у п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була б відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Аналогічні висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ, який, здійснюючи тлумачення положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказує, що встановлення вини особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, є правильним навіть при закритті провадження у справі за строками давності і не порушує презумпції невинуватості особи (рішення ЄСПЛ від 25 серпня 1987 року «Лутц проти Німеччини»).
З урахуванням наведеного встановлення вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.
Отже, закриття провадження у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, обов`язково передує встановлення наявності або відсутності вини особи, оскільки лише на етапі вирішення питання про накладення адміністративного стягнення, тобто, після встановлення вини особи, суд перевіряє строки, передбачені ст. 38 КУпАП.
Законодавче регулювання питання закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення здійснюється, зокрема, ст. 38, п. 7 ч 1 ст. 247 КУпАП.
Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначеністаттею 247 КУпАП. Відповідно до п. 7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбаченихстаттею 38 цього Кодексу.
Слід зазначити, що під строком розуміють тривалість часу, з початком перебігу або із спливом якого правові норми пов`язують настання певних юридичних наслідків.
Як вбачається зі змісту п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, законодавець передбачає такі правові наслідки спливу строку, як закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Отже днем виявлення правопорушення вчинене ОСОБА_1 є саме 19.09.2024 року, а днем вчинення правопорушення є - 15.05.2024 року та на момент розгляду справи сплив строк накладення адміністративного стягнення передбачений ст. 38 КпАП України.
Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, приходжу до висновку, що провадження по справі, підлягає закриттю в зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення на підставі п.7 ст.247 КпАП України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 38, 172-6 ч.1 , 221,283-284,287,291,294 КУпАП, суддя, –
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП .
Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 статті 172-6КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП.
На постанову про адміністративне правопорушення може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення. 

Суддя Ужгородського 
міськрайонного суду К.К. Бенца