ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2026 року	справа № 380/24801/25	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Гулкевич І.З., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 
встановив:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 690296,78 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в процесі ліквідації відповідача виник обов`язок щодо капіталізації платежів для забезпечення щомісячних страхових виплат потерпілій внаслідок нещасного випадку на виробництві ( ОСОБА_2 ) у сумі 686 240,78 грн відповідно до постанови КМУ №986 від 04.12.2019, а також заборгованість зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №2 у розмірі 4 056,00 грн. Позивач стверджує, що відповідач є правонаступником Хлібокомбінату Яворівської райспоживспілки, на якому у 1992 році стався нещасний випадок, на підставі довідки №01 від 03.01.2003.
Ухвалою суду від 22.12.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач проти позову заперечив повністю, подавши відзив. Зазначив, що Райкоопзаготпром (створений 03.12.1991) та Хлібокомбінат Яворівської РСС є абсолютно різними юридичними особами. Хлібокомбінат було ліквідовано у 1997 році за рішенням засновника без правонаступництва. Передача окремого майна (цехів) в оренду не створює відносин корпоративного та універсального правонаступництва.
Крім того, відповідач вказав на суттєві суперечності в документах ПФУ: у позові зазначено ОСОБА_2 (травма нібито 1998 р. за документами МСЕК), тоді як Акт форми Н-1 від 14.08.1992 складений щодо ОСОБА_3 . Також Відповідач зауважив, що заява про визнання кредиторських вимог від ПФУ була підписана неповноважною особою, яка мала право лише на процесуальне представництво в суді, а не на заяву матеріальних вимог у позасудовому порядку.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 28.08.2025 за рішенням засновників ОСОБА_1 перебуває в стані припинення.
17.10.2025 ГУ ПФУ у Львівській області скерувало відповідачу заяву про визнання кредиторських вимог в сумі 690296,78 грн (4056,00 грн заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій; 686240,78 грн заборгованість по капіталізованих платежах).
17.11.2025 на адресу ГУ ПФУ у Львівській області надійшов протокол засідання ліквідаційної комісії Райкоопзагопром Яворівської Райспоживспілки від 10.11.2025 щодо розгляду кредиторських вимог, яким відмовлено у визнанні кредиторських вимог на загальну суму 690296,78 грн.
Згідно із розрахунком витрат на відшкодування шкоди потерпілому внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (особи, яка має право на страхові виплати в разі втрати годувальника) у ГУ ПФУ у Львівській області щодо страхувальника ОСОБА_1 , загальна сума капіталізованих платежів становить 686240,78 грн.
На підставі п. 6.7. Інструкції позивач направляв відповідачу на його зареєстроване місцезнаходження розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту другого Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів “б-з” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” за період жовтня 2016 року по травень 2017 року.
Згідно з розрахунком заборгованості Райкоопзаготпром Яворівської Райспоживспілки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів “б-з” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” за період жовтня 2016 року по травень 2017 року заборгованість відповідача становить 4056,00 грн.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд зазначає про таке.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 112 Цивільного кодексу України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом; 2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності; 3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов`язкових платежів); 4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги. Вимоги однієї черги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредитору цієї черги.
Відповідно до пункту 2 Порядку капіталізації платежів до Пенсійного фонду України у випадках ліквідації страхувальників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №986 (далі Порядок №986), у цьому Порядку термін капіталізація платежів означає визначення суми грошових зобов`язань страхувальника у випадку його ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством), що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам, які належить сплатити до Пенсійного фонду України для забезпечення соціальних послуг, страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.
Пунктом 3 Порядку №986 передбачено, що капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідних подальших платежів для забезпечення соціальних послуг, страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, щомісячна страхова виплата, витрати на надання соціальних послуг догляду вдома та натуральної допомоги, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством.
У кредиторських вимогах Пенсійного фонду України до страхувальника, щодо якого розпочато ліквідацію, зазначається сума грошових зобов`язань, обчислена з урахуванням кожного платежу, що підлягає капіталізації. Суми капіталізованих платежів відповідно до зазначених кредиторських вимог у випадках ліквідації страхувальника перераховуються територіальному органу виконавчої дирекції Пенсійного фонду України, у якому страхувальник перебуває на обліку (пункт 8 Порядку №986).
Згідно із пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України Деякі питання капіталізації платежів у випадках ліквідації страхувальників від 04.02.2023 №95 установлено, що капіталізація платежів у випадках ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством) страхувальника для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованих осіб, здійснюється до Пенсійного фонду України у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 року №986.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 23.09.1999 №1105-XIV (далі Закон №1105-XIV) уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.
За приписами абзаців третього, четвертого частини першої статті 22 Закону №1105-XIV у разі ліквідації (реорганізації) підприємства, установи, організації страхові виплати за страховими випадками, які настали до ліквідації (реорганізації), здійснюються застрахованим особам правонаступником, а в разі відсутності правонаступника - територіальним органом уповноваженого органу управління за місцем здійснення обліку ліквідованого підприємства, установи, організації як страхувальника. У період проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця або зняття з обліку після припинення діяльності особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, страхові виплати за страховими випадками застрахованим особам призначаються та здійснюються територіальним органом уповноваженого органу управління за місцем здійснення обліку такої діяльності чи реєстрації місця проживання таких осіб у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Системний аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що встановлений Кабінетом Міністрів України порядок надходження до Фонду капіталізованих платежів у випадку ліквідації страхувальника (суб`єктів підприємницької діяльності) означає, що у разі припинення, страхувальник, який у процесі своєї діяльності заподіяв шкоду життю та здоров`ю працівників, зобов`язаний внести до Фонду належну таким працівникам грошову суму з урахуванням заборгованості за попередні роки та потреби у майбутніх виплатах. Визначення механізму надходження таких платежів дає змогу Фонду забезпечити створення резерву коштів для покриття витрат на страхові виплати та надання медико-соціальних послуг потерпілим, які отримали виробничі травми чи професійні захворювання на підприємствах, які ліквідовані без правонаступника.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.07.2024 у справі № 360/1674/22.
Як встановлено частиною другою статті 1205 Цивільного кодексу України, у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом. У разі відсутності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для капіталізації платежів, які підлягають сплаті, обов`язок щодо їх капіталізації покладається на ліквідаційну комісію на підставі рішення суду за позовом потерпілого.
Аналіз наведених вище норм чинного законодавства дає підстави вважати, що вимоги частини другої статті 1205 ЦК України та положення Порядку №986 щодо капіталізації платежів поширюються на всі випадки ліквідації юридичних осіб та припинення діяльності фізичних осіб-підприємців.
Аналогічна правова позиція наведена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.05.2020 у справі №809/1738/17 та Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №820/2837/17.
Судом в ході розгляду справи встановлено, що згідно Акту про нещасний випадок від 14.08.1992, під час виконання трудових обов`язків з працівником Хлібокомбінату Яворівської Райспоживспілки, ОСОБА_3 стався 13.08.1992 о 16 год 30 хв нещасний випадок у цеху безалкогольних напоїв.
03 січня 2003 року директор Райкоопзаготпрому ОСОБА_4 видав Довідку №01, у якій зазначив, що Хлібокомбінат Яворівської РСС ліквідовано у 1997 році, а правонаступником безалкогольного та ковбасного цехів в даний час є Райкоопзаготпром Яворівської Райспоживспілки.
Згідно виписки із акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги до довідки серії 2-18 АГ №004660 ОСОБА_3 встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 40% ( сорок з 21.11.2009) у зв`язку з травмою від 13 серпня 1998 року, дата переогляду пожиттєво, група інвалідності не встановлена, потреба в додаткових видах допомоги: санітарно-курортне лікування, медикаментозне лікування наслідків травми за рецептами лікуючого лікаря.
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області Постановою від 20.03.2025 за №1199674763/454036 призначено потерпілому ОСОБА_3 щомісячну страхову виплату в розмірі 3324,81 грн (щомісячно). Виплати постановлено проводити з 01.03.2025 по безтерміново.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 28.08.2025 за рішенням засновників ОСОБА_1 перебуває в стані припинення.
Згідно із розрахунком витрат на відшкодування шкоди потерпілому внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (особи, яка має право на страхові виплати в разі втрати годувальника) в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, щодо страхувальника ОСОБА_1 станом на 01.09.2025 щодо потерпілого ОСОБА_3 загальна сума капіталізованих платежів становить 686240,78 грн.
Вказаний розрахунок Райкоопзаготпром Яворівської Райспожтвспілки отримано.
Станом на час розгляду справи до суду не надано відомостей про сплату зазначеної суми капіталізованих платежів відповідачем.
Отже, відповідачем всупереч наведеним вище правовим нормам, не виконано обов`язок щодо сплати капіталізації платежів для продовження страхових виплат особі, потерпілій на підприємстві.
Стосовно посилань відповідача про відсутність правонаступництва, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься Довідка № 01 від 03.01.2003, підписана та завірена тогочасним керівником Райкоопзаготпрому Яворівської райспоживспілки. Цим документом саме підприємство-відповідач офіційно визнало та підтвердило, що воно є правонаступником безалкогольного та ковбасного цехів ліквідованого Хлібокомбінату.
Відповідно до принципу належного урядування та доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), Відповідач не може заперечувати власні офіційні заяви та документи, видані в межах господарської діяльності, через понад 20 років, з метою уникнення виконання публічних та соціальних зобов`язань під час ліквідаційної процедури. Фактичне прийняття виробничих потужностей (цехів), у яких працювала потерпіла особа, та продовження аналогічної господарської діяльності свідчить про реальне правонаступництво у правовідносинах щодо відшкодування шкоди, завданої здоров`ю робітників на цих об`єктах.
Стосовно технічних помилок та розбіжностей в імені потерпілої ( ОСОБА_5 / Степанія) та датах її травмування (1992 / 1998 роки), суд оцінює їх як очевидні описки (технічні дефекти), допущені при оформленні медичних документів МСЕК та внутрішніх реєстрів ПФУ. Судом встановлено, що реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП НОМЕР_1 ) та інші ідентифікаційні ознаки особи є повністю тотожними. Очевидна технічна помилка в імені або цифрі року в довідці МСЕК чи позові не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на належне соціальне забезпечення та відшкодування шкоди, як і не звільняє Відповідача від обов`язку з капіталізації.
Суд вказує, що у зв`язку з незгодою з розрахунками капіталізованих платежів, відповідач не був позбавлений можливості оскаржити постанову від 20.03.2025 за №1199674763/454036, водночас, вказана постанова оскаржена не була, відтак є діючою та такою, що підлягає виконанню.
Статтею 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788-ХІІ визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах. Так, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
- п. “а” працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць;
- п. “б”-“з”, зокрема працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць тощо.
Згідно з п. 2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до ст. 13 і 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення” до набрання чинності Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” та призначених відповідно до ч. 2 і 3 ст. 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного ст. 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку: підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені пп. 4 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком.
Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, встановлено розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за №64/8663 (далі – Інструкція №21-1).
Відповідно до абз. 1 та 2 пп. 2.1.1 п. 2.1 Інструкції №21-1 платниками страхових внесків є страхувальники - роботодавці: підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи – суб`єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб – суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.
Відповідно до п. 6.1 Інструкції №21-1 для платників, зазначених у пп. 2.1.1 п. 2.1 розділу 2 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у п. 4 п. 291.4 ст. 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року №2148-VІІІ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” та призначених відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”: особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.п. “б”-“з” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та п.п. 2-8 ч. 1 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 “Прикінцевих положень” Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій (п. 6.4 Інструкції №21-1).
Відповідно до п. 6.5 Інструкції №21-1 розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.
За правилами п. 6.7 Інструкції №21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.
Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 “Прикінцевих положень” Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Згідно з п. 6.8 Інструкції, у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона “Крим”). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.
Таким чином, підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №820/3678/15.
Суд встановив, що згідно з наявними в матеріалах справи розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій відповідач повинен був сплатити суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за період жовтень 2016 – травень 2017 році у розмірі 4056,00 грн.
Вищезазначені розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій відповідачем оскаржені не були, а отже є узгодженими та підлягають сплаті.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 10 вересня 2020 року у справі №820/6674/15 та від 28 травня 2020 року у справі №826/7913/17.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскільки позивач належними та допустимими доказами довів обґрунтованість позовних вимог про стягнення капіталізованих платежів у сумі 686240,78 грн та фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначених на пільгових умовах до Пенсійного фонду України у розмірі 4056,00 грн, відповідач доказів сплати коштів до суду не подав, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно із частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст. ст. 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 262, 293, 295 КАС України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Райкоопзаготпром Яворівської Райспоживспілки ( ЄДРПОУ 01784624) на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885) капіталізовані платежі в розмірі 686 240 (шістсот вісімдесят шість тисяч двісті сорок) гривень 78 копійок та заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в розмірі 4 056 (чотири тисячі п`ятдесят шість) гривень 00 копійки.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Гулкевич Ірена Зіновіївна