Справа № 147/604/26 
Провадження № 2/147/472/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року с-ще Тростянець 

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Мудрак А.М.,
з участю секретаря Чудак Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

у березні 2026 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості 131900,00 грн, а також понесені судові витрати. В обгрунтування позовної заяви покликаються на те, що 30 травня 2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №9105107. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений п. 10 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.
Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.
16.01.2026 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №16012026, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 16.01.2026 до договору факторингу №16012026 від 16.01.2026 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 131900,00 грн, з яких: 40000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 71900,00 грн сума заборгованості за відсотками, 20000,00 грн сума заборгованості за пенею, штрафами.
З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №9105107 в розмірі 131900,00 грн.
Відповідач добровільно борг не погашає тому ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 131900,00 грн та сплачений ними судовий збір. 
Ухвалою судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 02 квітня 2026 року прийнято позов, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
14 травня 2026 року від представника відповідача адвоката Зінькової І.В. надійшов відзив на позов, зі змісту якого вбачається, що повністю заперечує щодо позовних вимог з огляду на наступне. Позивач надав на підтвердження наявної заборгованості договір позики №9105107 від 30.05.2025, згідно з яким ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» як позикодавець зобов`язується перерахувати позичальнику ОСОБА_1 на банківський картковий рахунок кошти у розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень строком на 360 днів. 
16.01.2026 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу №16012026, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Ррєстрі боржників. 
Також позивачем наданий акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 16012026 від 16 січня 2026 року, витяг з реєстру боржників, статути, розрахунок заборгованості по кредиту, відсоткам та штрафами. Згідно з наданою інформацією ТОВ «Пейтек» від 19.01.2026 за вих. № 20260119-1.1 вбачається, що «між товариством та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів №190122-1 від 19.01.2022 (втратив чинність 04.07.2024 року) та договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № 04072024-3 від 04.07.2024 (чинний з 04.07.2024 року). Відповідно до зазначених договорів було успішно перераховано кошти на користь фізичних осіб (отримувачів) від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»: на суму 40000 грн, номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» e92ab881-64f7-452f-bda5 4a50e8e5da09, номер транзакції в системі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 54455950, Session ID 032158947110.
Позивач не надав суду і в матеріалах справи не має доказів про перерахування коштів на банківський рахунок, відкритий саме на ім`я відповідача, а також відсутні докази верифікації банківської картки ОСОБА_1 , на яку, начебто, здійснювалося перерахування коштів за договором. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за штрафом у розмірі 20000, 00 грн, відповідач зазначає таке. З огляду на п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України законодавцем звільнено позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022. Враховуючи вищевикладене, вважаю, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за нарахованим штрафом у розмірі 20000,00 грн є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
Тому представник відповідача просить відмовити у позові.
19 травня 2026 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що вважає відзив на позов безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до умов кредитного договору, кошти надано позичальнику в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки вказаної позичальником при реєстрації на сайті первісного кредитора.
Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що наведена позивачем теза про отримання відповідачем грошових коштів за умовами кредитного договору не доведена, при цьому сам відповідач не визнає і одночасно не заперечує факт отримання грошових коштів, виносячи свою версію подій відносно отримання коштів «за дужки». Тобто, фактично відповідач не заперечує факт, але намагається показати, що позивач не довів його належним чином.
Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/отримання кредитних коштів. Також, відповідач мав право подати до суду власний розрахунок або, згідно з ч.1 ст. 106 ЦПК України, висновок експерта, складений на його замовлення. Однак жодного доказу на підтримку своєї позиції суду не надав.
Щодо нарахування процентів. Відповідно до умов кредитного договору передбачено умови та строки нарахування відсотків. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення кредитного договору, на таких умовах шляхом підписання кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Заборгованість нараховано відповідно до умов кредитного договору та додатків до нього. Відповідачем при підписанні кредитного договору не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов кредитного договору, в тому числі і порядку нарахування відсотків, що свідчить про факт погодження відповідача із всіма умовами кредитного договору, враховуючи і нарахування відсотків.
За весь період перебування права вимоги по кредитному договору у ТОВ «ФК «ЄАПБ» позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Відтак, позивач лише просить суд стягнути із відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором на дату відступлення права вимоги до позивача.
Доводи відзиву на позовну заяву про те, що умови кредитного договору щодо встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язання за кредитним договором є несправедливими, не повинно братися до уваги, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами кредитного договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач розумів розмір відсотків підписуючи кредитний договір та отримуючи кредитні кошти.
Тому представник позивача просить задовольнити позов повністю.
Ухвалою суду від 19.05.2026: клопотання представника відповідача про поновлення строку для подання відзиву задоволено та прийнято поданий представником відповідача відзив на позов у справі №147/604/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; клопотання представника позивача задоволено та витребувано від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» докази. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, одночасно з позовною заявою та відповіддю на відзив подав заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність представника та не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Представником відповідача Зіньковою І.В. 04.06.201026 подано до суду через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, поданий відзив підтримують. 
З урахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Згідно з ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 30 травня 2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір №9105107 про надання споживчого кредиту. (а.с.9-14). Договір підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором А6624 30.05.2025 18:32:38. 
Одночасно позичальник ознайомився з паспортом споживчого кредиту (а.с.15).
Відповідно до п.1.1, п. 1.2 договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний застосунок "CreditPlus" (за вибором споживача). Ідентифікація споживача в ІКС товариства здійснюється при вході споживача в особистий кабінет/мобільний застосунок "CreditPlus", в порядку передбаченому договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний споживачем при вход і(в т.ч через месенджери) та/або шляхом перевірки правильності введення відповідно пароля входу до особистого кабінету/мобільного застосунку "CreditPlus" та/або шляхом перевірки інших електронних даних, які вводить споживач та які забезпечують ідентифікацію в ІКС товариства. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ мобільного застосунку "CreditPlus". На умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Згідно з п.1.3, п.1.4 договору, сума кредиту (загальний розмір) складає: 40000,00 гривень. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 360 дні (день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни(дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі.
Відповідно до п.1.5 договору, тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Знижена процентна ставка 0,93 % в день та застосовується відповідно до наступних умов.
Відповідно до п.п. 2.1. договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 . 
Згідно з п.п. 2.4. п. 2 кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 2.1 договору.
ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на адресу боржника ОСОБА_1 направляло заяву (вимогу) про наявність заборгованості та сплати за кредитом (а.с.17).
Факт перерахунку кредитних коштів позичальнику ОСОБА_1 за договором №9105107 від 30.05.2025 підтверджено: листом ТОВ «ПЕЙТЕК» від 19.01.2026 вих№20260119-1.1, з якого вбачається, що позичальнику за договором №9105107 від 30.05.2025 на електронний платіжний засіб НОМЕР_1 , 30.05.2025 о 18:34:02 перераховано 40000,00 грн (а.с. 18).
З карти обліку договору (розрахунку заборгованості) зробленого поденно, вбачається, що за договором №9105107 від 30.05.2025 у позичальника ОСОБА_1 наявна заборгованість в розмірі 131900,00 грн, що складається з: 40000,00 грн основний борг, 71900,00 відсотки, 20000,00 грн штраф (а.с. 19-21).
16.01.2026 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №16012026 (а.с. 22-24). Відповідно до п.1.1 договору за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
З реєстру боржників від 16.01.2026 до договору факторингу №16012026 від 16.01.2026 вбачається, що під №4462 наявний боржник ОСОБА_1 за договором №9105107 в розмірі 131900,00 грн. (а.с. 25).
За змістом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ч.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Частина п`ята статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію").
Так, в судовому засіданні встановлено, що усі документи підписані відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А6624 30.05.2025.
Крім того, факт дійсності договору стороною відповідача не оспорювався.
Таким чином, стороною позивача доведено укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем.
Як зазначає позивач, станом на день звернення до суду заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.
З наданого стороною відповідача відзиву на позов вбачається, що ОСОБА_1 не визнає позов, вказує на те, що позивач не надав суду і в матеріалах справи не має доказів про перерахування коштів на банківський рахунок, відкритий саме на ім`я відповідача, а також відсутні докази верифікації банківської картки ОСОБА_1 , на яку, начебто, здійснювалося перерахування коштів за договором.
З наданої на виконання вимог ухвали суду від 19.05.2026 відповіді з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» підтверджено, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) обліковуються відкриті карткові рахунки. Також банком було емітовано картку № НОМЕР_3 . За період з 30.05.2025 на платіжну картку № НОМЕР_3 було зарахування коштів у сумі 40000,00 грн. 
З наданої виписки про рух коштів по картці від 27.05.2026 вбачається, що на рахунок ОСОБА_1 , картка № НОМЕР_3 , 30.05.2025 о 18:33:05 було зараховано 40000,00 грн (від:FUIB MoneyTransfer). 
В свою чергу відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування суми отриманого кредиту, чи суми боргу та здійснення оплати передбачених кредитним договором платежів.
Тобто стороною позивача підтверджено факт отримання кредитних коштів в розмірі 40000,00 грн на рахунок ОСОБА_1 , який безпосередньо зазначений останнім під час укладення договору №9105107 від 30.05.2025, що також підтверджено п. 2.1 договору. 
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього' обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу прававимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право напогашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредиторане звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагал».
При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора.
Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положенням ст. 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Цивільно - правова відповідальність - це покладення на правопорушника передбачених законом невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Відповідно до ч.4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Згідно з ч.1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти ТОВ «ФК «ЄАПБ» в повному обсязі не повернуті, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Отже, зібраними у справі доказами доведено, що відповідач зобов`язання встановлені договором не виконує, кредит та відсотки за його користування не сплачує, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками, що становить 111900,00 грн (40000,00 грн + 71900,00 грн).
Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 штрафу в розмірі 20000,00 грн слід зазначити наступне. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Штраф нараховний відповідачу ОСОБА_1 за договором №9105107 від 30.05.2025 за період з 03.07.2025 по 16.07.2025, що підтверджується розрахунком заборгованості. 
Таким чином позивачем не враховано вищевказаних Перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено нарахування штрафу в розмірі 20000,00 грн.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості по штрафу слід відмовити, оскільки розрахунок проведений в період дії на території України воєнного стану.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з платіжною інструкцією №153872 від 10.03.2026 позивачем при зверненні до суду з позовом, який сформовано в системі «Електронний суд», сплачено судовий збір у сумі 2662,40 грн (а.с. 5).
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору слід стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 2258,70 грн (111900,00 грн (сума задоволених вимог) / 131900,00 грн (сума заявлених вимог) х 2662,40 грн).
Керуючись ст. ст. 141, 247, 258, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором №9105107 від 30.05.2025 в розмірі 111900,00 грн (сто одинадцять тисяч дев`ятсот гривень 00 коп.) та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2258,70 грн (дві тисячі двісті п`ятдесят вісім гривень 70 коп).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне ім`я сторін:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, адреса місця знаходження: м. Бровари, вул. Лісова, 2, Броварський район, Київська область;
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 04 червня 2026 року. 

Суддя А.М. Мудрак