ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 295/6411/22
провадження № 61-14029св25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Гулейкова І.Ю., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В., 

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Житомирська міська рада, 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ясинецької-Писаревської Надії Михайлівни на постанову Житомирського апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року, ухвалену у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Талько О. Б., Григорусь Н. Й., 

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви
У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Житомирської міської ради про встановлення порядку користування земельної ділянкою.

Позовну заяву ОСОБА_1 мотивував тим, що з 2013 року є власником 125/1313 ідеальних частин земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований будинок. 
Указував, що для поділу земельної ділянки та виділення частини в натурі він замовив виготовлення проектної документації. 
Між ним та співвласником ОСОБА_2 , якій належить 75/1313 ідеальної частини земельної ділянки, не досягнуто згоди щодо порядку користування земельною ділянкою. Однак інші співвласники будинковолодіння: ОСОБА_5 (ідеальна частка 30/100), ОСОБА_7 (ідеальна частка 20/100) та ОСОБА_8 (ідеальна частка 50/100), правонаступниками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , без перешкод підписали угоду про поділ земельної ділянки.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 18 січня 2021 року у справі 295/10592/15-ц його позов до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою задоволено. 
Встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 0,0125 га за адресою: АДРЕСА_1 , що становить 125/1313 ідеальних частин від загальної площі.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року вказане рішення суду скасовано та ухвалено нову постанову про відмову у задоволенні позову, у зв`язку з тим, що інші співвласники та землекористувачі земельної ділянки були помилково залучені до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимого щодо предмету спору, а не як співвідповідачі.

Позивач стверджував, що в добровільному порядку він не може вирішити спір щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду.

ОСОБА_1 просив суд встановити порядок користування належною йому на праві власності земельною ділянкою площею 0,0125 га за адресою: АДРЕСА_1 , що становить 125/1313 ідеальних частин від земельної ділянки (кадастровий номер 1810136300:11:014:0033), загальною площею 0,1313 га, відповідно додатку № 2 до висновку експерта № 456/03-2017, складеного 01 березня 2017 року, що на схемі під № 6 (зображена фіолетовим кольором) і яка проходить по точках: 25-26-27-28-29-30-31-32-33-34-35-36-37-38-62-63-25 площею 125,0 кв. м (0,0125 га) зі сторонами (в метрах): 0,87- 2,09- 1,78- 4-24 -4-49- 0,1-5,39-0,13-3,1- 5,15-0,65-7,31-7,6-8,02-2,76-5,92.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2024 року, ухваленим у складі судді Кумечко С. М., позов ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено ОСОБА_1 порядок користування належною йому на праві власності земельною ділянкою площею 0,0125 га за адресою: АДРЕСА_1 , що становить 125/1313 ідеальних частин від земельної ділянки (кадастровий номер 1810136300:11:014:0033), загальною площею 0,1313 га, відповідно додатку № 2 до висновку експерта № 456/03 - 2017, складеного 01 березня 2017 року, що на схемі під № 6 (зображена фіолетовим кольором) і яка проходить по точках: 25-26-27-28-29-30-31-32-33-34-35-36-37-38-62-63-25 площею 125,0 кв. м (0,0125 га) зі сторонами (в метрах) : 0,87 - 2,09 - 1,78 - 4,24 - 4,49 - 0,1 - 5,39 - 0,13 - 3,1 - 5,15 - 0,65 - 7,31 - 7,6 - 8,02 - 2,76 - 5,92.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір щодо порядку користування земельною ділянкою, розташованою на  АДРЕСА_1 , який у позасудовому порядку не вирішено, що є підставою для встановлення позивачу порядку користування належною йому на прав власності земельною ділянкою площею 0,0125 га за вказаною адресою, відповідно до одного із варіантів, визначених експертом. 

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Житомирського апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Житомирської міської ради про встановлення порядку користування земельної ділянкою.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 190,88 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції встановив, що сторонам у справі спірна земельна ділянка належить на праві спільної часткової власності, а ОСОБА_9 та ОСОБА_2 визначені конкретні частки у праві власності на земельну ділянку, тобто розміри, площа, конфігурація та поворотні точки земельних ділянок, які належать сторонам, визначені правовстановлюючими документами, які є чинними. 
При цьому суд апеляційної інстанції вказав, що позивачу на праві власності належить будинок АДРЕСА_2 , однак будь-яка частка у праві спільної власності на домоволодіння АДРЕСА_1 не належить і за ним не зареєстрована.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважав, що задоволення позовних вимог у заявлений позивачем спосіб, а саме встановлення йому порядку користування належною йому на праві власності земельною ділянкою площею 0,0125 га за адресою: АДРЕСА_1 , що становить 125/1313 ідеальних частин від земельної ділянки (кадастровий номер 1810136300:11:014:0033), загальною площею 0,1313 га, є неможливим та не узгоджується з вимогами чинного законодавства.

Крім того, суд апеляційної інстанції звернув увагу, що за обставин цієї справи судова будівельно-технічна та судова земельно-технічна експертизи щодо можливості виділення позивачу частки в натурі не проводились, а покладена судом першої інстанції в основу рішення додаткова судова земельно-технічна експертиза від 01 березня 2017 року є неналежним доказом у справі, оскільки була проведена у справі № 295/10592/15-ц і висновки цієї експертизи стосуються питання щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, а не виділення в натурі частки земельної ділянки позивача. При цьому вимог про виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки позивач до суду не заявляв.

Спростовуючи доводи апеляційної скарги про необхідність закриття провадження у справі, суд апеляційної інстанції вказав, що тотожність підстав, предмету позову та відповідача у справі, яка є предметом апеляційного перегляду та у справі № 259/10592/15-ц не дає підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки відсутня тотожність всіх відповідачів.

Короткий зміст вимог касаційних скарг 

У листопаді 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ясинецька-Писаревська Н. М. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Житомирського апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року, в якій просить суд скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2024 року.
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції 

12 листопада 2025 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали із Коростишівського районного суду Житомирської області, іншим учасникам надіслано копії касаційної скарги.

У грудні 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

30 квітня 2026 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 

Касаційна скаргамотивована тим, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Підставами касаційного оскарження зазначено те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 734/3785/15-ц (провадження № 61-33455св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 489/2029/17 (провадження № 61-7504св19), від 30 квітня 2025 року у справі № 523/10906/17 (провадження № 61-4376св24).

Статтею 358 ЦК України, статями 86, 88 ЗК України надано право кожному співвласнику вимагати встановлення порядку користування земельною ділянкою, якщо домовленості не досягнуто. Вимога про встановлення порядку користування не передбачає переходу чи виділу часток у власність, а лише визначає фактичний порядок користування спільним майно - тобто спосіб реалізації права, вже наявного у співвласників.

Суд першої інстанції обґрунтовано врахував висновок додаткової судової земельно-технічної експертизи від 01 березня 2017 року, який визначив варіант користування земельною ділянкою. Натомість ОСОБА_2 не надала суду свого варіанту порядку користування, та не надала доказів на підтвердження того, що обраний позивачем варіант порушує її права.

Крім того, суд апеляційної інстанції не врахував, що правовстановлюючі документи (державні акти, договори) визначають лише ідеальні частки у праві власності, а не реальні межі користування.
Помилковими є висновки суду апеляційної інстанції про те, що судова експертиза, проведена в іншій справі, не є належним доказом.

Відзив на касаційну скаргу, у визначений Верховним Судом строк, не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами 

Із довідки Державного комунального підприємства по технічній інвентаризації від 25 липня 2000 року № 153-А-4951 встановлено, що право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_5 (30/100 ідеальних частин), ОСОБА_7 (20/100 ідеальних частин) та ОСОБА_8 (50/100 ідеальних частин), правонаступниками якої є: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 14 грудня 2000 року № 760 «Про закріплення за власниками домоволодінь земельних ділянок, надання їх у користування та передачу у приватну власність» за будинковолодінням, розташованим на АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка загальною площею 0,3911 га.

16 січня 2001 року ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 отримали державні акти на право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд площею 0,0300 га, площею 0,0500 га та площею 0,0200 га. Земельні ділянки передані у власність згідно з рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 14 грудня 2000 року № 760. Технічну документацію на вказану земельну ділянку виготовлено у 2009 році.

Із договорів дарування від 16 березня 2002 року встановлено, що ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_10 8/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 75 кв. м за тією ж адресою.

28 березня 2006 року ОСОБА_10 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0075 га, за адресою: АДРЕСА_1 . Акт видано на підставі договору дарування від 16 березня 2002 року та містить відмітки про те, що співвласниками земельної ділянки є ОСОБА_10 (площа у власності 0,0075 га) та Житомирська міська рада (площа у власності 0,0120 га). Технічна документація на земельну ділянку виготовлена у 2013 році.

Згідно плану встановлення меж від 18 квітня 2006 року ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розподілили належні їм на праві власності земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

05 вересня 2006 року ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_11 придбав у власність незакінчений будівництвом житловий будинок та земельну ділянку площею 125 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 . Кадастровий номер земельної ділянки 1810136300:11:014:0030. Земельна ділянка належить продавцю на підставі акта на землю, виданого згідно з рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 14 грудня 2000 року № 760.

30 травня 2007 року ОСОБА_11 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0125 га, розташованої на АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1810136300:11:014:0033. Акт виданий згідно з договором купівлі-продажу від 05 вересня 2006 року, на підставі технічної документації від 2007 року, співвласник земельної ділянки - ОСОБА_10 (площа 0,0075 га), земля не надана у власність площею 0,1113 га.

05 жовтня 2007 року ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_8 ) отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0284 га, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, акт видано на підставі договору дарування від 24 травня 2007 року.

Відповідно до договорів купівлі-продажу від 31 липня 2013 року, ОСОБА_11 продав, а ОСОБА_12 купив житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку (кадастровий номер 1810136300:11:014:0033), площею 0,0125 га, що становить 125/1313 часток земельної ділянки загальною площею 0,1313 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

20 листопада 2013 року ОСОБА_10 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки орієнтовною площею 0,0050 га за вказаною вище адресою та проведення її державної реєстрації.

20 червня 2014 року ОСОБА_10 зареєстрував право власності на 75/1313 частин земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

11 серпня 2014 року ОСОБА_10 подарував ОСОБА_2 8/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 (житлова площа 77,8 кв. м). 
11 серпня 2014 року ОСОБА_10 подарував ОСОБА_2 75/1313 частин земельної ділянки площею 0,1313 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1810136300:11:014:0033.

19 вересня 2014 року ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 склали нотаріально засвідчену заяву, якою повідомили про досягнення згоди щодо порядку користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,1313 га, розташованої на АДРЕСА_1 , згідно з угодою (схема). Розмір земельних часток, що знаходяться у користуванні сторін заяви, визначена угодою. Будь-яких претензій один до одного та спорів щодо зазначеної земельної ділянки підписанти заяви не мають. Угода (схема) містить графічне зображення земель учасників цієї справи (крім міської ради), які перебувають у власності та спільному користуванні. Також, заява містить графу із прізвищем та ініціалами ОСОБА_10 , однак без підпису останнього.

17 грудня 2014 року комісією з вирішенню земельних спорів Житомирської міської ради прийнято рішення, оформлене Протоколом № 15 про встановлення ОСОБА_9 межі земельної ділянки на АДРЕСА_1 .

19 грудня 2014 року ОСОБА_2 отримала технічний паспорт на належний їй житловий будинок.

29 травня 2015 року Житомирська міська рада повідомила ОСОБА_2 , що рішень щодо встановлення спільної сумісної власності земельних ділянок між будинком АДРЕСА_3 та щодо передачі їй у власність земельної ділянки площею 0,0300 га за вказаною адресою не приймались.
15 липня 2015 року Житомирська міська рада на заяву ОСОБА_2 щодо втручання органу місцевого самоврядування у процес влаштування паркану ОСОБА_13 , повідомила, що таким парканом розмежовуються земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . 
ОСОБА_11 користувався двома земельними ділянками площами 0,0365 га та 0,0265 га (згідно з договорами оренди). Після продажу об`єктів нерухомості на користь ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , як попередній землекористувач, заявою відмовився від оренди таких земельних ділянок на користь ОСОБА_15 . 
Відповідне питання щодо передачі у власність та в оренду таких земельних ділянок на користь ОСОБА_14 знято з розгляду міською радою.

20 серпня 2015 року рішенням Житомирської міської ради ОСОБА_2 надано дозвіл на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Вказані обставини також встановленні постановою Житомирського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року у справі № 295/10592/15-ц за позовом ОСОБА_14 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

У вказаній справі судом апеляційної інстанції скасовано рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 18 січня 2021 року про встановлення ОСОБА_9 порядку користування земельною ділянкою та ухвалене нове про відмову у задоволенні позову через незалучення до участі у справі всіх співвласників домоволодіння, розташованого на АДРЕСА_1 .

У межах справи № 295/10592/15-ц проведена судова земельно-технічна експертиза, за результатами якої 11 листопада 2016 року складено висновок № 400/11-2016 та додаткова судова земельно-технічна експертиза, за результатами якої 01 березня 2017 року складений висновок № 456/03-2917.

Із висновку експерта № 400/11-2016, складеного 11 листопада 2016 року за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи, експертом запропоновано можливий варіант порядку користування земельною ділянкою, кадастровий номер 1810136300:11:014:0033, площею 0,1313 га (1313,0 кв. м) на АДРЕСА_1 , розроблений, виходячи із: вимог нормативних документів чинних на дату проведення дослідження; ідеальних часток співвласників житлового будинку та земельної ділянки; ізольованого користування ділянкою кожним співвласником (без земель спільного користування), наданий в дослідницькій частині і зображений на схемі в Додатку № 1 до цього Висновку. 

У висновку вказано, що виділити ОСОБА_9 земельну ділянку площею 0,0125 га (125,0 кв. м) на АДРЕСА_1 вбачається можливим та запропоновано при наданні відповіді на перше та друге питання.

Згідно з висновком експерта № 456/03-2017, складеним від 01 березня 2017 року за результатами проведеної додаткової судової земельно-технічної експертизи, вирішено встановити порядок користування земельною ділянкою, кадастровий номер 1810136300:11:014:0033, площею 0,1313 га (1313,0 кв. м), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , без земель спільного користування між ОСОБА_2 та ОСОБА_13 , враховуючи площі земельних ділянок, що перебувають у власності та з врахуванням наявних державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_16 , площею 0,0300 га та ОСОБА_17 , площею 0,0500 га, що є технічно можливим. 
Цей варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою запропоновано у висновку № 400/11-2016 первинної експертизи та зображено у додатку № 1 до висновку. 
Розробка порядку користування земельною ділянкою, кадастровий номер 1810136300:11:014:0033, площею 0,1313 га (1313,0 кв. м), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із землями спільного користування між ОСОБА_13 та ОСОБА_2 є технічно недоцільною, оскільки житловий будинок ОСОБА_14 , а відповідно і земельна ділянка під ним, примикає до земель загального користування (проїзд, вулиця та ін.). 
На розгляд суду запропоновано можливі варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою, загальною площею 1313,0 кв. м (0,1313 га), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 із врахуванням нотаріальної угоди про порядок користування від 19 вересня 2014 року, укладеної між ОСОБА_13 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . 
При якому ОСОБА_9 пропонуються земельні ділянки з доступом до земель загального користування, а для забезпечення доступу ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_2 до земель загального користування передбачається спільний двір (землі спільного користування).

Правонаступниками ОСОБА_8 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією спадкової справи № 164/2021.

Суд першої інстанції не відображав зміст інших чисельних листів, створених ОСОБА_2 , пославшись на те, що їх зміст нових фактичних обставин справи та відомостей не відкривав, а лише дублював наявну та встановлену судом інформацію.

14 квітня 2019 року рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі № 295/15515/16 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області, ОСОБА_11 , третя особа - ОСОБА_12 , про визнання недійсним державного акта та зобов`язання вчинити дії.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявники зазначають неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права суд апеляційної інстанції в оскаржуваних судових рішеннях застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Ясинецької-Писаревської Н. М. підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України визначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам закону постанова суду апеляційної інстанції не відповідає. 

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до частин першої, третьої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 489/2029/17 (провадження № 61-7504св19), зроблено висновок про те, що при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного із співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд встановить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд встановлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 14 грудня 2000 року № 760 «Про закріплення за власниками домоволодінь земельних ділянок, надання їх у користування та передачу у приватну власність» за будинковолодінням, розташованим на АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка загальною площею 0,3911 га.

Земельна ділянка, кадастровий номер 1810136300:11:014:0033, загальною площею 0,113 га належить на праві власності сторонам у спорі, із яких: ОСОБА_9 - 125 кв. м, ОСОБА_2 - 75 кв. м, ОСОБА_8 (правонаступники ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ) - 500 кв. м, ОСОБА_5 - 300 кв. м. 

Із висновку експерта № 456/03-2017, складеного 01 березня 2017 року за результатами проведеної додаткової судової земельно-технічної експертизи судовим експертом Свистуновим І. С. на виконання ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2016 року у справі № 295/10592/15-ц, вбачається, що встановити порядок користування земельною ділянкою, кадастровий номер 1810136300:11:014:0033, площею 0,1313 га (1313,0 кв. м), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , без земель спільного користування між ОСОБА_2 та ОСОБА_13 , враховуючи площі земельних ділянок, що перебувають у власності та з врахуванням наявних державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_16 площею 0,0300 га та ОСОБА_17 площею 0,0500 га, є технічно можливим.
Даний варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою запропоновано у висновку №400/11-2016 первинної експертизи та зображено у додатку № 1 до висновку (том 2, а. с. 131). 
Розробка порядку користування земельною ділянкою, кадастровий номер 1810136300:11:014:0033, площею 0,1313 га (1313,0 кв. м), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із землями спільного користування між ОСОБА_13 та ОСОБА_2 є технічно недоцільною, оскільки житловий будинок ОСОБА_14 , а відповідно і земельна ділянка під ним, примикає до земель загального користування (проїзд, вулиця та ін.). 
На розгляд суду запропоновано можливі варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою, загальною площею 1313,0 кв. м (0,1313 га), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 із врахуванням нотаріальної угоди про порядок користування від 19 вересня 2014 року (том 1, а. с.133-134), укладеної між ОСОБА_13 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 при якому ОСОБА_9 пропонуються земельні ділянки з доступом до земель загального користування, а для забезпечення доступу ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_2 до земель загального користування передбачається спільний двір (землі спільного користування).

Згідно з частинами першою та другою статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, за яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Способи захисту прав на землю встановлені частиною третьою статті 152 ЗК України: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Верховний Суд дотримується послідовної позиції, що при вирішенні спору про користування земельною ділянкою суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном (див., наприклад, постанову Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 712/5278/20 (провадження № 61-7038св24)).

Керуючись загальними правилами доказування в цивільному процесі, які ґрунтуються на статтях 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК).

Важливим є те, що в цих правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність обставин, які підтверджують підстави для встановлення порядку користування земельною ділянкою, про що він повинен надати докази. При цьому відповідач має зустрічний обов`язок довести ті обставини, які становлять основу його заперечень і спростовують такі обставини.

Суд першої інстанції встановив, що між сторонам у спорі ( ОСОБА_13 та ОСОБА_2 ) існує спір щодо порядку користування земельною ділянкою, загальною площею 0,1313 га, які є її співвласниками відповідно до ідеальних часток (125/1313 та 75/1313 відповідно). Відповідно до висновків судового експерта об`єктом дослідження була земельна ділянка, яка перебуває у власності ОСОБА_14 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , правонаступників ОСОБА_8 : ОСОБА_4 , і ОСОБА_3 .

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, висновки експерта, схеми розташування будинку, земельної ділянки та господарських будівель, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що запропонований судовим експертом варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою не порушує права відповідачів на користування і володіння земельною ділянкою, оскільки при цьому варіанті визначальним є розмір часток у праві власності на житловий будинок. Крім того, такий варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою забезпечує безперешкодне користування і володіння кожним власником належної йому частки нерухомості, що розташована на цій земельній ділянці.

У цій справі, встановивши, що між сторонами (співвласниками земельної ділянки) виник спір щодо порядку користування земельною ділянкою, і в позасудовому порядку вирішити цей спір вони не змогли, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до єдиного запропонованого експертом варіанту.

Верховний Суд погоджується з такими висновками, оскільки запропонований варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою в цілому відповідає розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, площі земельної ділянки, забезпечує вільне користування кожним зі співвласників належним йому майном, а також відповідає інтересам сторін і не порушує їх прав.

Позивач надав докази на підтвердження позовних вимог, і суд першої інстанції оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, і з врахуванням принципів розумності, пропорційності та справедливості.

Суд першої інстанції правильно вказав, що відповідач ОСОБА_2 не довела можливість встановлення іншого порядку користування земельною ділянкою, ніж запропонований у додатковому висновку експерта.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, стверджуючи про наявність правовстановлюючих документів на земельні ділянки сторін із визначенням їх розмірів, площі, конфігурації тощо, не звернув увагу на те, що позовною вимогою позивача було встановлення порядку користування земельною ділянкою, в якій він має ідеальну частку у розмірі 125/1313 частини, а не виділення в натурі земельної ділянки, загальною площею 0,0125 га. 

Не ґрунтуються на нормі права висновки суду апеляційної інстанції про те, що відсутність частки у праві власності позивача на домоволодіння АДРЕСА_1 позбавляє його права встановити порядок користування належною йому на праві власності земельною ділянкою, яка становить 125/1313 частини від земельної ділянки, кадастровий номер 1810136300:11:014:0033, загальна площа 0,0125 га. 

При цьому висновки суду апеляційної інстанції про те, що висновок додаткової судової земельно-технічної експертизи не є належним доказом, оскільки експертиза проведена в іншій справі і цей висновок стосується питання щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, а не виділення її в натурі, колегія суддів спростовує, оскільки отриманий відповідно до вимог закону висновок експерта у іншій цивільній чи кримінальній справі, є допустимим і достовірним доказом у цивільній справі, якому суд має надати оцінку та мотивувати, чи визнає доказ, чи відхиляє його. Статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. 

Таким чином, доводи касаційної скарги знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду справи, тому постанову суду апеляційної інстанції слід скасувати, рішення суду першої інстанції - залишити в силі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

У справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені повно.

За таких обставин касаційну скаргу слід задовольнити, постанову Житомирського апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року скасувати, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2024 року залишити в силі.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За розгляд справи у суді касаційної інстанції ОСОБА_12 сплатив судовий збір у розмірі 1984,00 грн, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ясинецької-Писаревської Надії Михайлівни задовольнити.

Постанову Житомирського апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року скасувати, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2024 року залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи у суді касаційної інстанції у розмірі 1984,00 грн. 

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. Ю. Гулейков

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк