Дата документу 26.05.2026
Справа № 337/6656/25
Провадження № 2/334/1303/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя, в складі: 
головуючого судді Добрєва М.В., 
за участі секретаря судового засідання Денисенко Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СенсБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
09.01.2026 до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06.05.2016 року ОСОБА_2 шляхом підписання оферти запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (архівна версія Договору, яка була чинною на дату укладення сторонами Угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною), укладеного між ним та Банком. 
Банк прийняв пропозицію Відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Акцепт пропозиції на укладення Угоди отримано Відповідачем, про що свідчить його власноручний підпис. 
06.05.2016 року між Банком та Відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: тип кредиту – кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту – «Максимум-готівка», мета кредиту – для особистих потреб; ліміт кредитної лінії – у розмірі 200000,00 грн; процентна ставка – 24% річних; тип процентної ставки – фіксована; тип картки – MasterCard Debit World; порядок повернення кредиту – щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 7 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн. 
Для ідентифікації в обліковій системі Банку Угоді було присвоєно № 630406906.
Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу у розпорядження кредитні кошти. 
Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 246454,61 грн, з яких: 171856,61 грн – прострочене тіло кредиту, 74598, 00 грн – відсотки за користування кредитом.
Враховуючи викладене, представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 246454,61 гривень та судові витрати.
Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, натомість в матеріалах справи наявна заява останнього про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача — адвокат Шелудько О. А. подала відзив, у якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заперечення мотивовані тим, що матеріали справи не містять підтверджень ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами банківського обслуговування, які розміщені на сайті банку, а сама заява не містить визначення розміру комісій чи овердрафту. Також зазначено, що оскільки цей договір є споживчим кредитом, банк мав дотриматися обов`язкового досудового порядку врегулювання спору згідно з Законом України «Про споживче кредитування». Доказів отримання відповідачем вимоги про дострокове повернення кредиту немає, а отже, право вимоги у банку не виникло. Додатково захист зауважив, що банк безпідставно нараховував комісії та плату за овердрафт, штучно збільшуючи суму боргу за відсутності затвердженої методики обрахунку. 
У відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Стороні в засідання не з`явилися, розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами .
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 05.05.2016 року ОСОБА_1 підписала Анкуту-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Рішенням загальних зборів акціонерів від 12.08.2022 року найменування АТ «Альфа-Банк» змінено на АТ «Сенс Банк». АТ «Сенс Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків. 
На виконання умов договору відповідачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 та встановлено кредитний ліміт. З наданої банком виписки за період з 06.05.2016 по 03.07.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 активно користувалася рахунком, здійснювала операції зі зняття готівки та безготівкові розрахунки, а також частково вносила кошти на рахунок для погашення заборгованості, що свідчить про визнання нею умов договору та його фактичне виконання.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, борг відповідача становить 246 454,61 грн, з яких 171 856,61 грн — прострочене тіло кредиту, а 74 598,00 грн — прострочені відсотки. 06.07.2025 року банком на адресу відповідача було сформовано та направлено письмову вимогу вих. № SBV17-20250708-1160 про усунення порушень та дострокове повернення кредиту.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.
Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. За кредитним договором банк зобов`язується надати кошти, а позичальник — повернути їх та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Суд враховує, що відповідач власноруч підписала Анкету-заяву від 05.05.2016 року, погодившись на укладення договору шляхом акцепту Публічної пропозиції. Тривале (протягом кількох років) користування грошовими коштами, зняття готівки та часткове добровільне погашення боргу, які чітко відображені в банківській виписці, спростовують доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_1 не знала про умови кредитування та порядок нарахування платежів. Поведінка боржника, яка супроводжувалась прийняттям кредитного ліміту та користуванням ним, свідчить про реальний характер правочину.
Твердження відповідача про те, що банк не мав права звертатися до суду через неотримання нею письмової вимоги, є помилковими. По-перше, матеріали справи містять докази направлення боржнику вимоги від 06.07.2025 року. По-друге, відповідно до сталої правової позиції Великої Палати Верховного Суду (зокрема, у постанові від 27.03.2019 р. у справі № 521/21255/13-ц), пред`явлення позову до суду про стягнення заборгованості за своєю правовою природою є самостійним і достатнім способом повідомлення боржника про волевиявлення кредитора повернути кошти. Оскільки відповідач порушила строки сплати щомісячних обов`язкових платежів, банк набув беззаперечного права на судовий захист.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Позивачем направлено на адресу відповідача лист-вимогу щодо сплати заборгованості, однак відповідачем не виконано своїх зобов`язань та не погашено заборгованість за Договором.
Виписка по картковому рахунку є первинним бухгалтерським документом, який детально відображає рух усіх коштів, нарахування відсотків та списання комісій. За наявності такої виписки та детального розрахунку заборгованості з боку банку, сторона відповідача не надала суду жодного альтернативного контррозрахунку або доказів, які б спростовували заявлену банком суму простроченого тіла кредиту (171 856,61 грн) та відсотків (74 598,00 грн). Тому ці суми підлягають стягненню у повному обсязі.
Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором від 06.05.2016 року, яка становить 246683,75 гривень.
За таких обставин, позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Позивачем заявлені вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 19946,69 грн.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). 
Розглянувши надані позивачем документи, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд виходить з того, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи, докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, а також обсяг виконаних адвокатом робіт, суд, керуючись принципами розумності, співмірності, справедливості та верховенства права, дійшов до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 2000,00 грн.
Таким чином, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2957,46 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.
Керуючись статями:13,19,76-81,141,258, 259, 263-265,280-282, 354 ЦПК України, 

УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства «СенсБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «СенсБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 246454,61 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «СенсБанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 2957,46 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.
В іншій частині –відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України: 
Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ЄДРПОУ 23494714.
Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: Добрєв М. В.