Справа № 638/16842/25
Провадження № 2/638/2720/26
РІШЕННЯ
Іменем України
18 травня 2026 року       м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Смирнова В.А.
за участі секретаря судового засідання – Євженко О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулося до Шевченківського районного суду міста Харкова з позовом до  ОСОБА_1 , в якому просить (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 08.04.2026) стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 364862-КС-001 від 28.07.2021 у розмірі 16 084,70 грн, з яких сума прострочених платежів за процентами у розмірі 14 584,70 грн та комісія у розмірі 1 500 грн. Також просить стягнути судовий збір.
Позовна заява мотивована неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань із своєчасного повернення кредитних коштів.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом.
06.04.2026 від представника відповідача надійшли письмові пояснення на позовну заяву, в яких останній просить закрити провадження у справі в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 364862-КС-001 від 28.07.2021 року в сумі 10 000 грн, у зв`язку з відсутністю предмету спору; відмовити в задоволені позовних вимог ТОВ «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами в розмірі 14 584,70 грн та за простроченими платежами за комісією в розмірі 1 500 грн.
Письмові пояснення мотивовані тим, що між відповідачем та позивачем був укладений кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн. Від кредитора на адресу відповідача жодних вимог стосовно боргу не надходило. 23.12.2025 відповідач сплатив тіло кредиту у сумі 10 000 грн. Крім того, відповідач з 02.01.2019 є військовослужбовцем, а 11.11.2019 отримав статус учасника бойових дій, а тому на останнього поширюється положення ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Також у вимозі про стягнення відсотків за користування кредитними коштами є невідповідності положення договору №364862-КС-001 від 28.07.2021 ЗУ «Про споживче кредитування».
08.04.2026 від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких останній прийняти заяву про зменшення розміру позовних вимог разом з усіма додатками; поновити позивачу строк на подання заяви про зменшення розміру позовних вимог разом з усіма додатками; не долучати до матеріалів справи докази, які сторона відповідача додала до своїх пояснень від 06.04.2026; не брати до уваги під час розгляду справи та вирішення справи докази, які сторона відповідача додала до своїх пояснень від 06.04.2026; визнати докази, які сторона відповідача додала до своїх пояснень від 06.04.2026 недопустимими на підставі ч. 1 ст. 78 ЦПК України; залишити докази, які сторона відповідача додала до своїх пояснень від 06.04.2026 без розгляду на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК України; зменшити розмір позовних вимог та стягнути з ОСОБА_1 на користб ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 364862-КС-001 про надання кредиту від 28.07.2021, що становить 16 084,70 грн, з яких сума прострочених платежів за процентами у розмірі 14 584,70 грн, сума прострочених платежів за комісією за надання кредиту у розмірі 1 500 грн; стягнути з відповідача судовий збір; вважати вірним розрахунок заборгованості за кредитним договором та довідку про стан заборгованості відповідача, які додаються до заяви.
Додаткові пояснення обґрунтовані тим, що відповідачем долучені докази до письмових пояснень з порушенням строків встановлених ЦПК України, і останнім не заявлено клопотання про поновлення строків на подання відповідних доказів, тому такі докази повинні бути залишені без розгляду та суд не повинен брати такі докази до уваги; після подання позову відповідачем сплачена заборгованість 23.12.2025 у розмірі 10 000 грн, у зв`язку з чим позивачем зроблений новий розрахунок заборгованості відповідача, який позивач долучає до додаткових пояснень та просить поновити строк для такого залучення; часткова сплата заборгованості є визнанням боргу; щодо посилань відповідача на ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зазначена норма передбачає не нарахування процентів, а не списання таких. У свою чергу, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачає звільнення військовослужбовців від обов`язку по сплаті комісії; сторона відповідача не надала жодних належних та достовірних доказів на підтвердження того, що відповідач перебував на військовій службі саме протягом дії кредитного договору; проценти та комісія нараховані відповідно до умов кредитного договору; позивачем не нараховувалася та не заявлялася до стягнення жодна неустойка відповідно до ст. 549 ЦК України та не нараховувалия проценти поза межами строку дії кредитного договору.
У судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника, вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
У судове засідання відповідач та його представник, не з`явилися. Представник просив розгляд справи здійснювати у відсутність відповідача та його представника.
Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Щодо процесуальних питань:
-Докази долучені стороною відповідача до письмових пояснень від 06.04.2026
Так, суд ухвалою від 09.09.2025 відкриваючи провадження у справі надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву та роз`яснив, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити суду) тощо.
Так, 31.10.2025 від представника відповідача за довіреністю – Кравцова Ігоря Леонідовича надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді у системі Електронний суд.
У свою чергу, судом надано ОСОБА_2 доступ до електронної справи в системі Електронний суд 05.11.2025, і відповідно 05.11.2025 останній отримав позовну заяву з додатками та ухвалу суду від 09.09.2025 про відкриття провадження, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронного документу. Тобто сторона відповідача ознайомлена з матеріалами справи 05.11.2025.
Враховуючи, що сторона відповідача отримала ухвалу суду від 09.09.2025 про відкриття провадження 05.11.2025, з вказаної дати останній мав право подати до суду протягом п`ятнадцяти днів (до 20.11.2025 включно) відзив на позовну заяву та долучити до останнього докази, однак сторона відповідача не скористалася наданим правом.
При цьому, представником відповідача надано до суду лише 06.04.2026 письмові пояснення на позовну заяву, до яких останній долучив у якості доказів копію військового квитка серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , посвідчення серії НОМЕР_2 та довідку №24/95/1530/пс від 09.11.2024 про проходження військової служби ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 83 ЦПК України).
Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 127 ЦПК України).
При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції (постанова Верховного Суду від 10.04.2024 у справі № 754/12484/20).
Суд враховує, що після ознайомлення з матеріалами справи, отримання ухвали суду від 09.09.2025 про відкриття провадження у справі та поданням до суду письмових пояснень та доручення д таких відповідних доказів пройшло що найменше п`ять місяців.
Враховуючи, що сторона відповідача у встановлений законом (в даному випадку до 20.11.2025 включно) строк не подала докази, а у письмових поясненнях від 06.04.2026 (до яких долучені такі докази) не заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку (з обґрунтуванням поважності такого пропуску) для подання доказів, на які сторона відповідача посилається, суд приходить висновку про залишення без розгляду документів, поданих стороною відповідача, а саме: копію військового квитка серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , посвідчення серії НОМЕР_2 та довідку №24/95/1530/пс від 09.11.2024 про проходження військової служби ОСОБА_1 та відповідно судом не приймаються.
-Заява про зменшення позовних вимог
08.04.2026 представником позивача подана заява про зменшення позовних вимог, в якій останні вказав, враховуючи, що відповідачем 23.12.2025 сплачена заборгованість у розмірі 10 000 грн, позивач просить стягнути з останнього з урахуванням такої сплати заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 084,70 грн, з яких сума прострочених платежів за процентами у розмірі 14 584,70 грн та долучити новий розрахунок та довідку про стан заборгованості. Крім того, просить поновити позивачу строк на подання заяви про зменшення розміру позовних вимог разом з усіма додатками.
На обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку вказав, що у судах перебувають тисячі справ за позовами ТОВ «Бізнес Позика» до позичальників про стягнення заборгованості за кредитними договорами, кожного місяця товариство подає до судів близько двох тисяч нових позовів про стягнення заборгованості за кредитними договорами, у зв`язку з чим Товариство не завжди може вчасно відреагувати на те, що позичальники здійснюють платежі за кредитними договорами вже після звернення Товариства до суду з позовами.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 127 ЦПК України).
У зв`язку з викладеним, суд вважає за можливе поновити представнику позивача пропущений строк для подачі заяви про зменшення позовних вимог та доручення доказів.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
В ході судового розгляду встановлено, що 28 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та  ОСОБА_1 укладено Договір № 364862-КС-001 про надання кредиту (далі – договір), шляхом обміну електронними повідомленнями (ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 28.07.20214 року направлено  ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 364862-КС-001 про надання кредиту. 28.07.2021 року  ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 364862-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою).
Відповідно до п.п. 1, 2 Договору кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. (Десять тисяч грн.) на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів (надалі – Договір). Тип Кредиту: Кредит. Строк кредиту: 24 тижнів. Процентна ставка: в день 0,86295000, фіксована. Комісія за надання Кредиту (далі- Комісія): 1 500,00 грн. Загальний розмір наданого Кредиту: 10 000,00 грн. Термін дії Договору: до 12.01.2022 р. Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 21 960,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 3563,71 процентів. Цілі(мета) Кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей Кредит є споживчим кредитом. Протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.
Відповідно до інформаційної довідки № 428466898 28.07.2021 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» перерахувало на картку НОМЕР_3 ОСОБА_1 . Кошти у розмірі 10 000 грн. Призначення платежу: Перерах. коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_4 зг. до кредитного дог. №364862-КС-001 від 28.07.2021 Без ПДВ.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 364862-КС-001 від 28.07.2021, наданого позивачем заборгованість ОСОБА_1 станом на 08.08.2025 становить 26 084,56 грн., з яких: за кредитом: 10 000 грн., по відсотках: 14 584,70 грн., по комісії: 1 500 грн.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 207 ЦК України).
Електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до абзацу третього частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 дійшов висновку, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами (указана позиція є сталою, постанови Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 16.12.2020 у справі № 561/77/19.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач уклав кредитний договір № 364862-КС-001 від 28.07.2021, що підтверджується електронним підписом відповідача з одноразовим ідентифікатором G-9708. Вказаний кредитний договір укладений шляхом пропозиції відповідачки (оферта) укласти договір, який акцептовано Товариством та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором G-9708. Наведене вказує на те, що сторони досягли згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення статті 638 ЦК України.
Крім того, стороною відповідача не заперечуються факт укладення кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
З матеріалів справи вбачається, що Товариство виконало взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, своєчасно та повністю, надало ОСОБА_1 в розпорядження кредитні кошти, про що свідчить визнання стороною відповідача отримання кредиту 2021 року у розмірі 10 000 грн та сплата 23.12.2025 суми кредиту. 
Однак відповідач в порушення ст. 509, 526, 1048, 1049, 1054 ЦК України та умов договору зобов`язання з 2021 року належним чином не виконував, внаслідок чого в останнього перед позивачем утворилась заборгованість. 
З наданого розрахунку заборгованості за укладеним договором № 364862-КС-001 від 28.07.2021 вбачається, що станом на 07.04.2026 ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 16 084,70 грн., з яких: по відсотках: 14 584,70 грн., по комісії: 1 500 грн.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник – повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (див. постанову Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15).
Водночас, суд зазначає, що відповідно до умов договору, а саме п. 1 кредит складає 10 000 грн, строк кредиту 24 тижні, процентна ставка в день 0,86295000, фіксована.
У свою чергу, 24 тижні (період з 28.07.2021 по 12.01.2022) складає 168 днів.
З розрахунку, наданого позивачем вбачається, що за вказаний період відсотки складають 14 584,70 грн. і саме у такому розмірі позивач просить стягнути останні.
При цьому, зробивши перерахунок відсотків, а саме 10 000 грн. Х 0,86295000% Х 168 днів виходить 14 497,56 грн. Тобто, загальний розмірі заборгованості ОСОБА_1 становить 15 997,56 грн. (14 497,56 грн., нараховані відсотки + 1 500 грн. комісія за надання кредиту).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) підлягають частковому задоволенню.
Суд не приймає до уваги, посилання сторони відповідача на положення ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки суду стороною відповідача не надані належні та допустимі докази, поширення зазначених положень на відповідача.
За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Так, при зверненні до суду позивачем понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.
Зважаючи на частково задоволення позовних вимог, витрати позивача з оплати судового збору підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок відповідача пропорційно задоволених вимог у розмірі 2 409 грн. 28 коп. (2 422,40 грн. Х 99,46%).
На підставі викладеного, керуючись ст.4,6,7,12,13,19,80,81,141,223,247,258,259,263-265,274-279 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості– задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (код ЄДРПОУ: 41084239, місцезнаходження: м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, оф. 411) суму заборгованості за договором № 364862-КС-001 про надання кредиту від 28.07.2021 у розмірі 15 997 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто сім) гривень 56 копійки
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (код ЄДРПОУ: 41084239, місцезнаходження: м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, оф. 411) судовий збір в розмірі 2 409 (дві тисячі чотириста дев`ять) грн. 28 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Реквізити учасників справи:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», код ЄДРПОУ: 41084239, місцезнаходження: м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, оф. 411.
Відповідач -  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя В.А. Смирнов