Справа № 344/17447/25
Провадження № 2/344/1278/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(З А О Ч Н Е)

01 травня 2026 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі: 
головуючого – судді Мелещенко Л.В. 
за участю секретаря судового засідання – Дутки Р.-І.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії,-
В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.
Позивач Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 40 748,14 гривень. 
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що надає послуги теплопостачання та постачання гарячої води для усіх категорій споживачів у місті Івано-Франківську. Фізична особа ОСОБА_1 як власник об`єкта нерухомого майна, що знаходиться по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1634361526101, загальною площею 66,9 кв.м, право власності на яке зареєстроване за відповідачем, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, був споживачем цих послуг з грудня 2021 по липень 2025 років.
Факт надання послуги з постачання теплової енергії, в тому числі до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому знаходиться нежитлове приміщення відповідача, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Івано- Франківської міської ради про початок опалювального сезону 2021-2022, 2022-2023, 2023- 2024 років, та закінчення опалювального сезону 2021-2022, 2022-2023, 2023-2024 років, які розміщені в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Івано- Франківської міської ради та відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Івано-Франківську.
У свою чергу, тарифи на послуги теплопостачання протягом періоду стягнення затверджено рішеннями виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 1687 від 09.12.2021 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету міської ради від 21.10.2021 № 1410», № 19 від 13.01.2022 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету міської ради від 09.12.2021 № 1687 та № 1365 від 21.11.2024 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання гарячої води Державному міському підприємству «Івано-Франківськтеплокомуненерго», які розміщені в загальному доступі на офіційному веб-сайті Івано-Франківської міської ради.
Приміщення споживача за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться в межах зовнішніх стін будинку, підключений до мереж централізованого опалення. Нарахування частини обсягів теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби та функціонування систем опалення будинку, розподіленої для даного споживача, а також вартості абонентського обслуговування в період з 01.12.2021 по 30.06.2025 здійснено у відповідності до положень Методики, наведено в додатку «Розрахунок вартості послуг постачання теплової енергії ФО Баран 1.1, за період 01.12.2021 - 30.06.2025».
Будинок по АДРЕСА_1 був обладнаний одним комерційним приладом обліку Роllustat 74860321, згідно якого проводилось нарахування за спожите тепло.
Відповідно до Акту прийняття в експлуатацію вузла обліку теплової енергії від 26.09.2023 проведено технічний огляд вузла обліку теплової енергії ЗКЗ-З та встановлено його готовність до експлуатації.
Для ідентифікації споживача заявником застосовується внутрішня ідентифікація абонентського номера Споживача, в даному випадку боржнику присвоєно номер договору 835, який вказується в розрахунках заборгованості, рахунках-фактурах, тощо.
Рахунки-фактури на оплату своєчасно надавались споживачу за адресою його місцезнаходження відповідно до умов договору (пункт 33), на паперовому носії, які містять детальну інформацію щодо здійсненого нарахування.
Отже, нарахування теплопостачальною організацією оплати за загальнобудинкові потреби та функціонування систем опалення співвласникам будинку, які відключені від систем централізованого опалення, законодавчо обґрунтовані та носять обов`язковий характер.
Однак, невиконання споживачем зобов`язань щодо оплати вартості наданих послуг призвело до утворення заборгованості у розмірі 40 748,14 гривень, з яких: 31188,46 гривень основний борг, розмір інфляційних втрат - 7495,39 гривень, 3% річних - 2064,29 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача, та понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 3028,00 гривень  (а.с.1-6).
Процесуальні дії у справі.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 жовтня 2025 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с.65-66).
Ухвалою суду від 07 жовтня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 67-68).
Пояснення учасників справи у судовому засіданні.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить розглядати справу за відсутності представника позивача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с.92).
Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема відповідач викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Від відповідача не надходив відзив на позов, не надходило в установлений судом строк заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також жодних інших заяв або клопотань.
Учасники справи у судове засідання, призначене на 28 квітня 2026 року, не з`явилися, тому суд, з дотриманням положень статті 259 Цивільного процесуального кодексу України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання, підписав судове рішення без його проголошення.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явився у судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини свої неявки, відзиву не подав, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи, про що 01 травня 2026 року прийнята відповідна ухвала.
Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 
Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» є юридичною особою, код ЄДРПОУ 03346058 (а.с. 9).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, торгово-офісні приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належать ОСОБА_1 (а.с.10).
01 грудня 2021 року Державним міським підприємством «Івано-Франківськтеплокомуненерго», що діє на підставі статуту, Виконавцем, опубліковано типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Даний договір затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року № 1022) (а.с.11-13).
Рішенням Івано-Франківської міської ради (53 сесія) 8 демократичного скликання від 27.06.2025 № 136-53 затверджено нову редакцію статуту Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» (а.с. 14).
Державним міським підприємством «Івано-Франківськтеплокомуненерго» 01 грудня 2021 року прийнято наказ «Про встановлення плати за абонентське обслуговування» (а.с.15).
16 серпня 2018 року, 26 вересня 2023 року складено Акти прийняття в експлуатацію вузла обліку теплової енергії у будинках житлового фонду, згідно якого проведено технічний огляд вузла обліку теплової енергії після повірки та ремонту за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16, 18).
Державним міським підприємством «Івано-Франківськтеплокомуненерго» складено Акт обстеження нежитлового (комерційного) приміщення у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).
Позивачем складалися рахунки-фактури по оплаті за надані послуги по теплопостачанню у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 за період 2021-2025, та надсилалися споживачу (а.с. 19-40, 43-45).
Згідно розрахунку заборгованості оплати за теплоенергію за адресою: АДРЕСА_1 за період з 2021-2025 рік становить 31188,46 гривень (а.с. 41).
ОСОБА_1 у період з 2021 по 2025 роки оплати не здійснювалася (а.с. 42).
Позивачем складено розрахунок вартості послуг постачання теплової енергії фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.12.2021 по 30.06.2025 (а.с.46).
12 жовтня 2021 року Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради прийнято рішення № 1392 про початок опалювального періоду в Івано-Франківській міській територіальній громаді з 18 жовтня 2021 року (а.с.47).
Розпорядженням міського голови м. Івано-Франківськ від 06.04.2022 № 67-р завершено опалювальний період в Івано-Франківській міській територіальній громаді з 09 квітня 2022 року (а.с.48).
30 жовтня 2022 року Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради прийнято рішення № 1392 Про початок опалювального періоду в Івано-Франківській міській територіальній громаді (а.с. 49).
03 листопада 2022 року Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради прийнято рішення № 1079 «Про внесення змін до рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 20.10.2022 № 988» про те, що опалювальний сезон в Івано-Франківській міській територіальній громаді слід розпочати з 07.11.2022 (а.с.50).
Розпорядженням міського голови м. Івано-Франківськ від 13.04.2023 № 129-р завершено опалювальний період в Івано-Франківській міській територіальній громаді з 14 квітня 2023 року (а.с.51).
17 жовтня 2023 року Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради прийнято рішення № 1364 про початок опалювального періоду в Івано-Франківській міській територіальній громаді з 18.10.2023 (а.с.52).
28 березня 2024 року Розпорядженням міського голови м. Івано-Франківська № 120-р завершено опалювальний період в Івано-Франківській міській територіальній громаді з 30 березня 2024 року (а.с.53).
21.10.2021 Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради прийнято рішення № 1410 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво. Транспортування та постачання, послугу з постачання теплової енергії, послугу з постачання гарячої води для потреб бюджетних установ та організацій, інших споживачів Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго»» (а.с.54-55).
Рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 13.01.2022 № 19 внесено зміни до рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 09.12.2021 № 1687 (а.с. 56-57).
06 жовтня 2022 року Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради прийнято рішення № 948 «Про продовження дії рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21.10.2021 № 1410 (зі змінами від 09.12.2021 № 1687 від 13.01.2022 № 19)» (а.с. 58).
Розпорядженням міського голови м. Івано-Франківська від 21.10.2024 № 402-р, розпочато опалювальний сезон в Івано-Франківській міській територіальній громаді з 22 жовтня 2024 року (а.с.59).
21 листопада 2024 року Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради прийнято рішення № 1365 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії, послугу з постачання гарячої води Державному міському підприємству «Івано-Франківськтеплокомуненерго»» (а.с.60-62).
31 січня 2025 року Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради прийнято рішення № 93 «Про коригування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії, послугу з постачання гарячої води Державному міському підприємству «Івано-Франківськтеплокомуненерго», встановлених рішенням від 21.11.2024 № 1365» (а.с.63-64).
Норми права, що підлягають застосуванню, та висновки суду
за результатами розгляду справи.
Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до частини першої, третьої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно частини шостої статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на вибір, одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачання, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.
Відповідно до частини шостої статті10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.
Згідно абзацу 6 пункту 14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315 (далі Методика розподілу). Аналогічно обумовлено обов`язок і пунктами 24,38,45 даних Правил надання послуги з постачання теплової енергії.
Згідно пункту 2 розділу 1 Методики розподілу, місця загального користування (далі -МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень.
Також цим же пунктом Методики розподілу визначено, що загальнобудинкові потреби на опалення (далі - ЗБП) - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.
Відповідно до розділу 3 Методики розподілу передбачено, що обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі:
- одноповерхова будівля 20%; - двоповерхова будівля 18%;
- триповерхова будівля 16%; - чотириповерхова 14%;
- п`ятиповерхова 12%; - шестиповерхова та вище 10%.
Згідно з пунктом 12 розділу 4 Методики розподілу, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.
Розділом 5 Методики розподілу передбачено, що обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, приймається як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі при подачі теплоносія в опалювальні приміщення від центрального теплового пункту або теплогенеруючої/когенераційної установки, яка не є автономною 8%.
Так, з 01 січня 2022 року здійснюється нарахування ЗБП (загальнобудинкові потреби) відповідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку громад та територій від 28.12.2021 №358 «Про внесення змін в Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», яким передбачено, що обсяг теплової енергії витрачений на загальнобудинкові потреби опалення визначено спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі: 1-5 поверхова 25%; 6-10 поверхова 20%; вище 10 поверхів 15%.
Судом встановлено, що приміщення споживача знаходиться в межах зовнішніх стін будинку АДРЕСА_1 , підключеного до мереж централізованого опалення та обладнаного комерційним приладом обліку.
У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року (справа №703/4963/15-ц) висловлено правову позицію про те, що нарахування оплати за опалення місць загального користування здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства та існуючих нормативних документів, відповідачі дану послугу фактично отримують, а тому повинні її оплачувати. Нарахування плати за послугу з централізованого опалення у місцях загального користування проводиться рівномірно на всіх мешканців - користувачів багатоквартирного будинку, незалежно від того, підключений цей мешканець до централізованого опалення чи має індивідуальну систему опалення, що відповідає вимогам Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення.
У постановах від 26 вересня 2018 року (справа №703/58/16-ц) та від 03.10.2019 року (справа №539/2966/15-ц) Верховний Суд зазначив, що оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, він зобов`язаний нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги з централізованого опалення місць загального користування згідно з встановленими тарифами.
Нормативно-правовими актами, що регулюють спірні правовідносини, не передбачено звільнення споживачів від обов`язку з оплати загальнобудинкових потреб опалення, у разі відсутності окремих опалювальних приладів, оскільки система опалення (теплопостачання) складається не лише з приладів опалення, а й трубопроводів та арматури, а внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.
Таким чином, оскільки приміщення, яке належить відповідачу на праві власності, знаходиться у багатоквартирному багатоповерховому будинку та є невід`ємною частиною відповідних мереж (систем) опалення всього будинку, подання теплоносія до якого здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача, які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів всього будинку, на спростування чого не надано доказів іншого, відповідач зобов`язаний нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир чи нежитлових приміщень цього будинку та оплачувати послуги згідно з законом та встановленими тарифами.
Щодо стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, то суд зазначає наступне.
Верховний Суд уже зауважував, що закріплена у пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові (постанова Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц).
Постановою Постанова Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» дійсно було встановлено обмеження щодо нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань та процентів річних за несвоєчасне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Проте 30.12.2023 було внесено зміни до даної Постанови, згідно яких до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285).
Після цієї дати нормативне регулювання не містить заборони на нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на заборгованість за житлово-комунальні послуги на територіях, де не ведуться бойові дії. 
Крім того, зазначене обмеження взагалі не поширюється на період до запровадження воєнного стану, тобто до 24 лютого 2022 року. 
Тому нарахування інфляційних втрат та 3 % річних за період з грудня 2021 року по 24 лютого 2022 року та після 01 січня 2024 року здійснено правомірно.
Отже, з грудня 2021 року по 24.02.2022 року та з 01.01.2024 по липень 2025 року наданий позивачем розрахунок щодо 3 % річних та інфляційних втрат підлягає перерахунку судом. Тому слід стягнути з відповідача на користь позивача 3 % річних у сумі 1324,59 гривень та інфляційні втрати у сумі 5111,21 гривень.
У порядку виконання процесуального обов`язку відповідача, унормованого частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, з доведення належним чином виконання обов`язків перед позивачем з виплати заборгованості відповідачем не надано доказів виплати вказаної суми заборгованості, а також доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов`язання. 
Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості за послуги постачання теплової енергії або ж спростовували доводи позивача в обґрунтування ним позовних вимог, відповідачем суду не подано.
Враховуючи те, що відповідач не виконав зобов`язання, тому суд вважає доведеними наявність підстав для часткового задоволення позову та приходить до переконання, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги постачання теплової енергії у загальному розмірі 37624,26 гривень, з яких основний борг у розмірі 31188,46 гривень, 3% річних у сумі 1324,59 гривень та інфляційні втрати у сумі 5111,21 гривень.
У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до вимог частини першої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач, не бажаючи приймати участь у судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання обов`язків, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення грошової суми.
Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Як вбачається з платіжної інструкції № 797 від 29 вересня 2025 року позивачем сплачено судовий збір за позовом у розмірі 3028,00 гривень (а.с.7).
Позовні вимоги задоволені частково на 92,33 %, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у вигляді сплати судового збору у розмірі 2795,75 гривень.

На підставі викладеного, відповідно статей 509, 526, 527, 530, 610-612, 625, 629, 815 Цивільного кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», керуючись статтями 4, 10-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280-284, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», код ЄДРПОУ 03346058, заборгованість за послуги постачання теплової енергії у розмірі 37624,26 гривень (тридцять сім тисяч шістсот двадцять чотири гривні двадцять шість копійок).
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», код ЄДРПОУ 03346058, судовий збір у розмірі 2795,75 гривень (дві тисячі сімсот дев`яносто п`ять гривень сімдесят п`ять копійок). 
Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи: 
Позивач - Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго», код ЄДРПОУ 03346058, місцезнаходження: 76009 м. Івано-Франківськ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 59 А.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 . 

Повний текст рішення складено та підписано 01 травня 2026 року.

Суддя Мелещенко Л.В.