ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 337/1448/26	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12 березня 2026 року (суддя Завгородній Є.В.) у справі №337/1448/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №914 від 15.09.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про поновлення строку на оскарження постанови №914 від 15.09.2025. В обгрунтування вказаного клопотання позивачем зазначено, що оскаржувана постанова була винесена без участі позивача, саму постанову позивач не отримував, а тому був позбавлений можливості оскаржити її у 10-денний строк. В грудні 2025 року позивач дізнався, що його рахунки заблоковані, 22.12.2025 адвокат Серебрянников Д.В. подав адвокатський запит про надання копій матеріалів справи про адміністративне правопорушення, однак у січні та повторно у лютому 2026 року йому було відмовлено. Фактично текст постанови був отриманий після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 79361688 26.02.2026. З цими обставинами пов`язував наявність поважних причин пропуску строку звернення з позовом до суду.
Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12 березня 2026 року позовну заяву повернуто позивачу.
Судове рішення мотивовано відсутністю підстав для визнання причин пропущення строку поважними.
Такі висновки суд обгрунтував тим, що позивач позивач був зупинений співробітниками поліції 10.09.2025 та того ж дня відносно нього був складений акт про відсутність військово-облікових документів (про що зазначає адвокат у самому позові) та протокол про адміністративне правопорушення, а відтак, позивач був достоменно обізнаний щодо можливості притягнення його до адміністративної відповідальності, водночас, розглядом справи не цікавився, дій щодо реалізації свого права на участь у розгляді справи не вживав.
Суд також зазначив, що позивачем не було доведено того, що саме в грудні 2025 року він дізнався про блокування його банківських рахунків.
Також суд першої інстанції звернув увагу на те, що адвокат позивача не був 
позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, а відповідно і з постановою про притягнення до адміністративної відповідальності.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач фактично висловлює свою незгодою з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для поновлення строку звернення з позовом до суду, при цьому, посилається на обставини, що ним визначалися як підстави для поновлення строку, яким судом першої інстанції, за позицією позивача, не було надано належної оцінки. Позивач наголошує на тому, що він був обізнаний про прийняття відповідачем оскаржуваної постанови, що і стало підставою для пропуску строку звернення з позовом до суду, який визначений ч.2 ст.86 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Тобто, чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. 
В той же час, частиною 1 статті 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до ч.2 ст.186 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Згідно із ст..289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили.
Отже, у спірному випадку строк звернення з позовом до суду становить десять днів з дня ухвалення (винесення) постанови №914 від 15.09.2025.
Таким чином, з огляду на наведені положення ст.86 КАС України, ст.289 КУпАП, строк оскарження постанови №914 від 15.09.2025 спливав 25.09.2025.
Статтею 285 КУпАП передбачено, що копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
По справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення може направлятися особі, щодо якої її винесено, у порядку, визначеному статтею 279-9 цього Кодексу.
У спірному випадку судом першої інстанції не було встановлено, а матеріали справи не підтверджують виконання відповідачем обов`язку щодо направлення постанови позивачу.
Позивач при зверненні з позовом до суду наголошував на тому, що фактично про притягнення його до адміністративної відповідальності йому стало відомо через блокування його банківських рахунків у грудні 2025 року, після чого його представником вживалися дії щодо отримання та ознайомлення з постановою про притягнення до адміністративної відповідальності.
Матеріалами справи підтверджено, що представник позивача звертався до відповідача із заявами щодо можливості ознайомлення з матеріалами адміністративної прави. Такі звернення мали місце у грудні 2025 року та січні 2026 року. Відповідач відмовив представнику позивача у задоволенні його заяв, остання відмова датована 07.02.2026.
Після цього представник позивача звернувся до виконавчої служби, де 26.02.2026 був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження.
Отже, в матеріалах справи наявна інформація про вжитті позивачем заходи щодо ознайомлення з оскаржуваною постановою та відсутня інформація щодо направлення відповідачем оскаржуваної постанови позивачу у строки, передбачені ст.285 КУпАП.
За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що у спірному випадку відсутні підстави стверджувати про пропуск позивачем 10-ти денного строку для оскарження постанови без поважних причин.
Посилання суду першої інстанції на те, що позивач був достеменно обізнаний про можливість притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки 10.09.2025 відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не підтверджують фактичну обізнаність позивача про притягнення його до адміністративної відповідальності. Оскільки сам факт складення протоколу про адміністративне правопорушення не означає того, що особа, відносно якої складено такий протокол, в будь-якому випадку буде притягнута до адміністративної відповідальності. При цьому, суд першої інстанції сам і вказує про ймовірність (можливість) притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що не означає встановлений факт.
Посилання суду першої інстанції на те, що позивачем не було доведено того, що саме в грудні 2025 року він дізнався про блокування його банківських рахунків, також суд апеляційної інстанції визнає безпідставними, оскільки такі твердження позивача не були спростовані належними та допустимими доказами, а за відсутності інформації щодо направлення відповідачем оскаржуваної постанови позивачу, відсутні підстави стверджувати про те, що позивач міг дізнатися раніш як про винесену постанову так і про її наслідки (блокування рахунків).
Таким чином, враховуючи наведені позивачем підстави для поновлення строку звернення з позовом до суду, встановлені обставини справи та висновки суду першої інстанції, які фактично стали підставою для повернення позову, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції неможливо визнати законною та обґрунтованою, як того вимагає ст..242 КАС України, у зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
На підставі викладеного, керуючись ст..ст.320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12 березня 2026 року у справі №337/1448/26 – скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 14.05.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров